24 K. RYGH. [1906 



dan skifer for en stor del bleven benyttet, hvilket er grunden til, 

 at kisterne i mange tilfælde ikke har udholdt trykket af den om- 

 kring og over dem liggende stenmasse, men er trykket sammen 

 og bragt i uorden. Med hensyn til kisternes bygning fremtræder 

 fornemmelig to forskjellige methoder: Væggene er dannede af 

 heller, som er reiste paa kant, eller de er murede af smaa tynde 

 heller, som er tilhugne eller udvalgte saaledes, at deres indre kanter 

 danner fuldstændig jevne vægge for kisten. Rent var den sidste 

 fremgangsmaade gjennemført i III, hvor alle 4 vægge var dannede 

 paa denne maade, og hvor de ogsaa var j evnere og smukkere 

 formede end andensteds, samt, dog paa en lidt anden maade, i 

 hovedkisten i XII. Den samme form af gravkister har man oftere 

 truffet paa i jæderske røser fra broncealderen. Udelukkende brug 

 af reiste heller har man i en hel del af store kister og i alle de 

 smaa kister i røsernes udkanter. Men i mange kister har man 

 desuden forskjellige combinationer af de to bygningsmaader. I to 

 kister i IV var de tre vægge murede af sm.aa heller i lag og kun 

 den vestre gavlvæg dannet af en reist sten. I „Lille Drakehaugen" 

 (IX) og i XIII var begge langvægge murede af smaa heller, men 

 begge gavlvægge dannede af reiste heller. I den ene kiste i XXIII 

 var 1 sidevæg og 1 gavlvæg murede, de to andre dannede af reiste 

 heller. Den merkeligste combination har man i VI og i den ene 

 kiste i VII. I den første var kisten forøvrigt bygget af 4 reiste 

 heller, men en trediedel af den ene langvæg var muret af smaa 

 flade heller; i den anden var den vestlige trediedel af begge lang- 

 vægge muret af smaa heller, medens væggene forøvrigt dannedes 

 af reiste heller. Det kunde jo ligge nær at forklare denne frem- 

 gangsmaade af, at den til langvæg bestemte helle blev for kort, 

 hvorfor det viste sig nødvendigt at skjøde til den. Men det skulde 

 da synes at frembj^de sig som en naturligere og lettere udvei at 

 anvende en kortere reist helle til skjødning. Det kunde tænkes, 

 at den ene bygningsmaade er den ældre, den anden en yngre og 

 combinationerne overgangsformer.' Men en saadan slutning synes 

 mig dog usikker. Særlig kan merkes, at den store kiste i XII var 

 det eneste eksempel paa buede langvægge, saa at kistens bredde 

 var størst ved skuldrenes plads. I XVIII var kistens vægge mu- 



