No. 2] ALGOLOGISKE NOTISER. 



Lithothamnion repandum Fosl. 



Alg. Not. (1904), p. 4; Lithothamnion Lenormandi f. austraiis Fosl. New. 

 Melob. (1901), p. 8. 



f. asperula Fosl. mscr. 



Overfladen i regelen mere ujevn end hos den typiske form, 

 tildels smaaknudret, og konceptaklerne lidt mindre. 



Hos den typiske form af denne art er skorpen for det meste 

 ganske jevn, og den opnaar sjelden en tykkelse af 1 mm. Hypo- 

 thalliet er forholdsvis svagt udviklet, cellerne er i vertikalsnit 9 — 18/^ 

 lange og 6 — 9 /-t brede eller længden IV2 — 3 gange større end 

 bredden. Perithalliet er kraftig udviklet, cellerne er dels kvadratiske, 

 5 — 7 II i diameter, dels og oftere svagt vertikalt forlængede, sjel- 

 den m.ed længden indtil P/o g^nge større end bredden, 6 — 9 />- 

 lange og 4 — 7 ij. brede, her og der med den største længde i hori- 

 zontal retning. Sporangie-konceptaklerne er svagt fremstaaende, i 

 regelen omgivne af en svag, ringformig fordybning, 200- 300 (-^40)/^ 

 i diameter, slimkanalernes antal 40 — 50. Cystokarpie- konceptaklerne 

 er subkoniske, 200—350 (400) /j. i diameter; men naar den øvre 

 del bortfalder, blir de temmelig lave. Efter tømningen opløses næ- 

 sten alle konceptakler og efterlader et dybere eller grundere ar, 

 som lidt efter lidt udfyldes ved nye tilvekstlag. 



Formen asperula har i almindelighed en mere ujevn overflade 

 end den typiske form. Den er tildels smaaknudret, men dette beror 

 delvis paa underlagets form, og undertiden udvikles en ny skorpe 

 over den primære. Perithalcellerne er af omtrent .samme størrelse 

 som hos f. typica, dog saavidt hidtil seet ikke over l—Sp. lange. 

 Det samme synes forøvrigt at være tilfældet hos enkelte eksem- 

 plarer af hovedformen. Sporangie-konceptaklerne er i regelen lidt 

 mindre end hos den sidstnævnte, 150 — 250 ;j. i diameter. Sporan- 

 gierne er flrdelte, ca. 80 p. lange og 30 — bO // brede. Cystokarpie- 

 konceptaklerne er 150 — 260 // i diameter. Da forskjellen saaledes 

 er temmelig uvæsentlig, synes f. asperula at maatte henfores til 

 L. repandum, uagtet jeg vistnok kun har seet nogle faa eksem- 

 plarer af denne form. 



Lilhotli. repandum staar paa den ene side nær L. Loio) - 

 mandi, men er paa den anden side nærmest forbunden med Li- 



