No. 4] TILLÆG 2. UDDRAG AF GUNNERUS' BREVVEKSLING. 55 



ordres for nogen tid siden er nedrejst til Kiøbenhavn, at det høj 

 Kgl. Missions Collegium intet iiar imod, at D. V. lader Deres Kald 

 forrette ved en anden, naar det forsvarligen forsynes, og kommer 

 ned til Kiøbenhavn ; da Collegium efter sit forhen givne Løvte, vil 

 sørge for Dem, saa vidt mueligt er. 



887. 17712. Novbr. fra M. F. B a n g,i) Trondhjem. (Efter Kopi i StA.) 

 Hvor meget ikke aliene jeg i min Deel, men og hele Tronhjem 

 længtes efter Postens Medbringende, ihenseende til Hr. Porsanger, 

 det troer jeg D. H. nok selv har kunnet forestille sig. Den ganske 

 Meenighed, ja fast hver Sjæl fra den fornemste til den ringeste, 

 blev skrækkelig opmerksom ved at høre, man skulde faae en Mand 

 af hans Carakter, som helst nu i disse Dage er tilfulde afskildret, 

 da fast ikke anden Materie tracteres i alle Sælskaber, end denne, 

 lige ud i Sanden, hvor endog de usselste Folk ere satte i største 

 Forundring. Gud lade det gaae tilbage ! Her er af de allerfleste ud- 

 lovet Almisse til fattige, naar man om Sagens bedre Udfald forvisses. 

 Al vor Trøst er, at Hr. Biskopen, som meest har rønnet dette 

 Menneskes Grovheder, nu selv er in loco, og kan bruge med Al- 

 vorlighed kraftig Modstand, hvortil Gud give Lykke og Held.^) 



Kan Porsanger ikke remitteres til Finmarken? Saaledes 



spørge adskillige brave Folk. — 



Den Orden, at Alle Ansøgninger af vedkommende skulde først 

 paategnes, førend de afsendes, vil nok ikke sige meget; thi foruden 



1) Bang var konst. biskop under Gunnerus' fravær i Kjebenhavn 1771 — 72. 



2) Porsanger var blevet udnævnt til resid. kapellan ved Domkirken (smlga. 

 indledningen til dette afsnit), men efter en skrivelse fra Gunnerus i den an- 

 ledning, dat. Kb. havn 25. oktbr. 1771, vægrede kongen sig Ibr at underskrive 

 hans kaldsbrev og befalede, at kancelliet skulde indgive ny forestilling i 

 sagen. Gunnerus' skrivelse indeholder haarde hebreidelser mod Porsanger, 

 som i fit arbeide med det lappiske leksikon havde vist sig saa forsømmelig, 

 at prof. Leem kun enskede at blive ham kvit. I henhold til kancelliets for- 

 nyede forestilling, blev Weldingh derefter (13. novbr.) udnævnt til hospitals- 

 prest og Lecms adjunkt samt Jonas .\ngell til resid. kapellan ved Dom- 

 kirken, medens indstillingen og Gunnerus' forslag om, at Porsanger skulde 

 blive sogneprest til Vadso, ikke blev bifaldt af kongen, som istedet resol- 

 verede : wenn der Porsanger sich so slecht auffiihret (som af Gunnerus oplyst),, 

 so muss er keine predigerstelle haben. Forst i mai 1772 tik Porsanger ud- 

 nævnelse som sogneprest lil Vadsu (jfr. nr. 896). 



