62 OVE DAHL. BISKOP GUXNEFWS. [1906 



jeg mig højligen over, at De ingen Anstalt gjør til Deres Afrejse; 

 hvorfor dette skeer for paa Embeds vegne at erindre Dem om, at 

 De strax begiver Dem til denne Deres ny Station, og føjer Anstalt 

 til deres Kaldsbrevs Indløsning. 



897. 1772 18. Septbr. fra A. Porsanger, Tronhjem. (StA.) 

 Højærværdige etc. Hr. Biskop! For D. H.s Communication de 

 dato 15de hujus om, at Jeg, i Følge Deres Forslag, er allernaadigst 

 beskikket til Sogne-Prest for Wadsøe-Menighed i østfinmarken, 

 takker jeg skyldigst: Havde aleene ønsket, saadant betimeligere 

 var blevet mig tilkjændegivet, førend den til saadan for mig med 

 en svag Hustro og 4re smaae Børn besværlige Rejse beqvemme 

 Tid var aldeeles forløben. Dog, da det ej kan være anderleedes, er 

 Jeg, i Tilliid til den Allerhøjestes Forsyn, villig til, strax at tiltræde 

 Rejsen, naar D. H. kunde (Villien tvivler Jeg ikke om) gunstigst 

 assistere mig til Foraaret med 300 rdr. Da Jeg selv slet intet har, 

 og veed heller ikke ellers nogen andenstæds at faae bemeldte al- 

 deeles fornødne Hjelp; i hvis Mangel Jeg ingen Muelighed seer til 

 saadan Rejse. Jeg er med al Højagtelse D. H.s ydmyge Tjener 



A. Porsanger. 



898. Kopibog nr. 4 pag. 789. 

 1772 d. 18. Sept. til Hr. Porsanger. 

 At jeg icke før havde erindret Hr. Porsanger om at rejse til 

 Deres Kald, kom deraf, at jeg formodede, at De selv havde be- 

 lavet dem dertil. Jeg har icke kundet troe, at De om denne deres 

 Forflyttelse kunde være uvidende, da den havde været anmeldet 

 i de skrevne Aviser, og heele byen har vidst deraf. Og da de 

 hverken mediate eller immediate har gjort Forespørgsel herom, 

 kunde jeg icke engang formode, at de herom tvivlede. Hvad det 

 ansøgte Pengelaan angaaer, da kand jeg icke tjene dem dermed, 

 men icke destomindre faaer De begive Dem til Deres Station, hvor 

 deres egen Velfærd endog udfordrer deres Nærværelse. 



