82 OVE DAHL. BISKOP GUNNERUS. [1906 



til hvilken at henvende sig i saa stort og vigtigt Værk. Men det 

 er vist ikke en Mands Arbeide, og hvo skulde igiennemsee, rette 

 og corrigere samme til, i og under Pressen. Det var ganske mue- 

 ligt, at Skriftens Ord og Steder, Lærdomme og Sandheder hist og 

 her ynkelig kunde lemlæstes, letsindig fordreyes og forvirres i et 

 Sprog, hvor ofte lange og heel forunderlige Circumscriptioner maa 

 giøres for at give et eeneste Ord nogenlunde fattelig Notion. Ja 

 jeg vil fast tvile om, at det N. T. heel og holden taalede i dette 

 fordervede og sammenblandede Sprog en Oversettelse, som for 

 Bibel var værdig. Posito, noget latterligt, noget imod Skriftens Sand- 

 hed, Religion og deslige derudi indsneeg sig: Hvad Skade for Fin- 

 ner, som læste det? Hvad Haanhed for dem, der havde foranstaltet 

 et Værk af saa stor Betydenhed? Jeg vil ikke tale om, at heele 

 Seminarii indkomst, som efter den under i 2te Mart. h. a. til Col- 

 legium nedsendte ballance Regning, udgiør noget over 1200 rd. 

 Renter og Revenner om aaret, hertil neppe vilde foreslaae. Og 

 naar den som derpaa skulde fornemmelig arbeide ved døden afgik 

 i dag eller Morgen, førend maaskee en 10., 6. eller 4. deel i det 

 høieste var trykt rigtigt eller urigtigt, fandtes vist ingen, som saa- 

 dant kunde continuere, thi eet er at kunne forstaae saa meget, 

 man til Nød kan hielpe sig iblant Lapperne, men et andet at for- 

 staae det i den grad, som til Bibel-Oversettelse fuldkomm.en ud- 

 kræves. End tiltroer jeg ikke Hr. Porsanger selv den fuldkomne 

 styrke i dette hans Moders Maal, thi ung kom han fra de Steder, 

 og jeg veed, at han i de fleste af sine Forretninger bruger Tolk. 

 Skal imidlertid dette vidløftige arbeide taliter qvaliter foretages, 

 da maa Hr. Poranger atter befales at komme her tilbage — med 

 ham maatte og hidkaldes Hr. Sandberg. Den førstes løn kunde 

 ey bestemmes ringere end 600 rd. aarlig, og den sidstes det samme 

 — uvist endda, om de hermed bleve fornøjede. Desuden indseer 

 jeg ikke heller, hvortil disse Omkostninger ville nytte, naar der 

 efter sidste Kongl: Befaling strax skal begyndes med at indføre 

 det norske Sprog blant Finnerne ved at tilholde deres ungdom at 

 oplæres i samme. Jeg troer og, at det vil medtage fleere Aar til 

 Bibelens Oversettelse, end der vil medgaae til at giøre det norske 

 sprog almindelig blant Lapperne. Det var at ønske, at det aldrig 



