No. 7] NOGLE BEMERKNINGER OM GAARDNAVNE. 7 



fordi de kan være komne i jorden under saa tilfækiige forhold, at 

 de aldeles ikke med nogen sikkerhed kan stilles i forhold til det 

 gaardnavn, som er findestedet nærmest, saa gjelder dette i endnu 

 høiere grad om de meget talrigere slenoldsager. Disse findes som 

 bekjendt i Norge paa et par undtagelser nær slet ikke som grav- 

 fund. At udvide den arkæologiske bevisførelse, som af dr. Hansen 

 antydet, vil derfor være at trække den rent ud i det løse, selv om 

 man ikke strax afviser den som uvedkommende en undersøgelse 

 om, hvilke navne der tilhører broncealderen. 



I denne forbindelse vil jeg ogsaa omtale, at dr. Hansen uden 

 at nævne min indvending derimod fremdeles tager Jæderen med i 

 opregningen af de distrikter, om hvilke han siger, ,,at dette er 

 netop vin-bygderne" (s. 18). Hvorfor da ikke gjøre rede for de 

 gaardnavne paa Jæderen, som berettiger til at give det en saadan 

 karakteristik? Derimod tager han i sin opregning af vin-bygder 

 ikke de øvre herreder i Valdres med, som med meget større ret 

 kunde fortjene det. 



Jeg søgte („Nordl." s. 11 ff.) at paavise, at det er uberettiget 

 at anse de usammensatte Navne Vin, Vinjar som yngre end de 

 med stammen vin sammensatte. Ved en gjennemgaaelse af en 

 række af disse navne paa de forskjelligste kanter af landet, hvor 

 de staar i topografisk forhold til de sammensatte, mente jeg at 

 kunne paavise, at de snarere maa ansees som de ældste og de 

 sammensatte som senere tilblevne, fremkaldte af trangen til be- 

 stemtere distinklion. Heller ikke af denne fremstilling finder jeg i 

 dr. Hansens afhandling nogen imødegaaelse. Men han sees frem.- 

 deles (f. eks. s. 45) at fastholde, at det usammensatte Vin tilhører 

 en senere tid end de sammensatte. 



Heller ikke har forf. gaaet ind paa mit forsøg paa at bevise, 

 at det overhovedet er blandt de usammensatte stammenavne, forst 

 og fremst de med topografisk betydning, at man maa søge de 

 ældste bostedsnavne i landet. Paa dette, som det synes mig, for 

 studiet af navnenes ælde meget viglige spørgsmaal, ofrer han kun 

 et par linjer og kun knyttet til det ene Åkers herred (s. 22). 



Jeg paaviste („Nordl." s. 25 f.) urigtigheden af dr. Hansens 

 paastand i Landnåm, at det netop er paa gaarde med navne paa 



