No. 7] NOGLE BEMERKNINGER OM GAARDNAVNE. 9 



saa kommer han derved til at staa ligeov-erfor den kjendsgjerning, 

 at disse grupper paa Vestlandet udgjør omtr. 3 gange saa stort 

 procenttal af det hele navneforraad som i det nordenfjeldske. Dette 

 finder han netop i sin orden og finder deri et udtryk for den relative 

 stilstand nordenfjelds „efter det historiske forhold, at Trøndelagen 

 tabte sin betydning som landets rette kraft og styrke gjennem 

 den sidste del af middelalderens" (her tænkes formodentlig paa 

 kongeresidentsens flytning). Naar der er mindre af land, rub og 

 setr nordenfjelds, saa følger deraf, at der har været stilstand 

 i Trøndelagen i middelalderen. Denne fremstilling kommer lige 

 efter den tabel, hvori det oplyses, at disse 3 navnegrupper til- 

 sammen kun udgjør 4,3 % af alle gaardnavne nordenfjelds! Her 

 er det rent glemt, at der findes andre navne, baade sammensatte 

 og usammensatte, hvoraf en mængde med større eller mindre sand- 

 synlighed kan antages at være opstaaet i middelalderen. 



Den samme forglemmelse og som følge deraf den samme 

 brist i argumentationen finder vi lidt nedenfor i en bevisførelse 

 for, at land og rub maa være samtidige og tilhøre middelalderen. 

 „Det er tj^delig umuligt at tænke sig, at den store rydningstid, som 

 paa østlandet er afmerket ved rub, ikke skulde være repræ- 

 senteret paa Vestlandet og nordenfjelds (i den sidste landsdel var 

 der jo dog „relativ stilstand"). Af historiske data kan vi slutte, 

 at Vestlandet, hvortil kongerne i ru&enes tid flyttede sin residents, 

 ikke kan have ligget saaledes nede. Men andre navnegrup- 

 per, som kan ækvivalere de østlige 167 1 — rub, har 

 vi ikke end —land"*). 



En saadan overseen af den allerstørste del af landets navne- 

 fon aad maa selvfølgelig medføre en skjæbnesvanger brist i bevis- 

 førelsen. V\ har dog virkelig ved siden af disse grupper endnu 

 over 80 °/o af landets forraad af gaardnavne, hvoraf en over- 

 veiende del, lal fald naar vi ser bort fra endel nybyggerstrøg, alle- 

 rede maa have existcret i middelalderen, og hvoraf en mængde 

 med god grund kan antages at være blevet til under denne. For 

 bare at tænke paa de sammensatte navne har vi, foruden de 6 



*) Udhævet her. Hvorledes han er kommet til tallet 1671, og hvilke dele af 

 Ostlandet han derved maa have seet bort fra, ved jeg ikke. 



