12 M. FOSLIE. [1906 



Habituelt staar arten nær Arch. erythræum. Overfladen er 

 glat, tildels glinsende, men konsistensen er meget fastere, grenene 

 betydelig grovere, og hypothalcellerne synes ikke at blive fuldt 

 saa brede som hos den nævnte art. 



Denne alge forekommer i lidet antal sammen med Lithoph. 

 verriicosum og Arch. erythræum ved Kap Jaffa, Syd-Australia 

 (Au g. Engelhart). 



Archæolithothamnion australasicum Fosl. mscr. 



Frit udviklet, grenet, 6 cm. i diameter; grenene radierende fra 

 centrum, subdikotome, tætstaaende, jevnhøie, korte, rette, her og 

 der sammenvoksede, tildels knudrede, 6—8 mm. tykke med afrun- 

 det eller afstumpet top; sporangierum omkring 45 jx lange og 25 

 IJ. brede. 



I mediansnit af en gren er de meduUære hypothalceller 11 — 14 

 eller indtil 18 /^ lange og 7 — 11 jj- brede. Perithalcellerne er sub- 

 kvadratiske, omkring 7 jj. i diameter, eller vertikalt forlængede, 7 

 — 14 /Ji lange og 6—9 p- brede. Smaa intermediære, skraatstillede 

 celler optræder her og der i perithalliet. — Af sporangie-rum har 

 jeg kun seet nogle faa overvoksede. De er sandsynligvis mere 

 varierende, end de ovenfor anførte maal angiver. 



Ogsaa denne art er nærmest forbundet med visse former af 

 Arch. erythræum. Den udmærker sig imidlertid ved at være frit 

 udviklet paa bunden, ved sine grove og rette grene og ved tildels 

 noget mindre celler. — Der er kun fundet et enkelt eksemplar ved 

 Kap Jaffa, Syd-Australia (Au g. Engelhart). 



Goniolithon Notarisii (Duf) Fosl. 



f. paci-fica Fosl. mscr. 



Konceptaklerne mere fremstaaende og heterocysterne i mindre 

 antal end hos den typiske form. 



Et par mindre vel udviklede eksemplarer fra Japan har jeg 

 tidligere henført til f. propinqua; men de repræsenterer vistnok en 

 selvstændig form, f. pacifica. Arten er forøvrigt meget varierende, 

 og grænsen mellem de enkelte former er vanskelig at trække. 



