o. NORDGAARD. [1906 



Af disse observationer, som strækker sig over et tidsrum af 



5 aar, kan man faa et nogenlunde fuldstændigt billede af Mo- 

 f jordens hydrografiske forhold. 



Det sees, at overfladevandet kan være omtrent ferskt. Et 

 brakvandslag med en saltholdighed fra 1 — 20 pro mille varierer i 

 tykkelse og naar stundom ned til 10 å 12 m. En saltgehalt af 

 30 pro mille naaes først i en dybde af 20—30 m. I dybder fra 

 30 — 60 m. viser observationerne en variation i saltholdighed af 

 29,77—31,93 7oo) medens vandlaget fra 80—200 m. har holdt en 

 saltmængde omkring 32,2 7oo i de fem aar, der toges prøver. 

 Praktisk seet kan man sige, at saltgehalten i det nævnte lag har 

 været konstant (32,2 %o)» cl^ smaa titreringsfeil ikke godt kan 

 undgaaes. Et lignende forhold viser temperaturen. I overfladen 

 og det allerøverste lag kan den stige temmelig høit og variere 

 ganske betragteligt, men i laget fra 50 — 200 meter fremgaar der 

 af foranstaaende iagttagelser ikke større variation end fra 6°,45 — 



6 0,9 C. — 



Af mine observationer i fjordene omkring Bergen er det frem- 

 gaaet, at de forskjellige fjorde viser ikke ringe ulighed i de hydro- 

 grafiske forhold. Blandt momenter der fremkalder denne forskjel 

 kan nævnes den større eller mindre tilstrømning af ferskvand. Den 

 omstændighed at overfladelagenes saltgehalt aftager fra kysten og 

 indover, har nemlig en betydelig indflydelse paa temperaturforde- 

 lingen ogsaa i de dybere liggende lag. 



Efter de første temperaturmaalinger i vore fjorde antog man, 

 at de aarlige variationer i luftens temperatur kunde merkes ned til 

 et dyb af ca. 200 meter, men de senere aars undersøgelser har 

 vist, at den nedre grænse, hvortil den atmosfæriske indflydelse 

 spores, ikke er nogen fast bestemt størrelse, I Hjeltefjorden ved 

 Bergen kan der i et dyb af 250 m. være ikke liden temperatur- 

 variation i aarets løb, medens temperaturen i den indenfor liggende 

 Byfjord er temmelig uforanderlig i 200 meters dyb. Men i iMo- 

 fjorden naaes temperaturens konstantgrænse allerede paa en dybde 

 af ca. 80 m. 



De stabile naturforhold, som finder sted paa noget dybere 

 vand i fjordenes indre partier, er det ikke vanskeligt at forklare. 



