36 O- NORDGAARD. [1906 



I maverne fandtes Meganydiphmes norvegicus i mængde samt 

 Siphonophorer (Diphyes) og Ctenophorer (Pleurobrachia pileus) 

 ligeledes i mængde. 



Denne art kan saaledes være en ægte planktonspiser. 



Mammalia. 



Under skrabningerne i Mof jorden havde vi tildels en nysgjerrig 

 iagttager i Phoca vitulina, Lin. 



4. Forskjellige bemerkninger om naturforholdene 

 i Mof jorden. 



Mofjordens bredder ligner aldeles bredderne af en indsjø. Man 

 ser intet tangbelte og der er ingen skjel paa stene i fjæren eller 

 paa bryggestolpene. Men paa et dyb af ca. IV2 meter er denne 

 indsjøkarakter fuldstændig forandret. Det viser sig, at et tangbelte 

 eksisterer, men det naar ikke op til overfladen. Forøvrigt er der 

 ikke nogen yppig udvikling af alger; thi de faa arter, som findes, 

 viser sig at være mere eller mindre forkrøblede. M. FOSLIE har 

 bestemt de almindeligst forekommende arter. 



Ved Strømmen forekom saaledes forkrøblede former af Fiicus 

 vesiculosus og serratus. Fra Skjeggeviken havde jeg en form af 

 F. vesiculosus, som var saameget afvigende fra den normale, at 

 den maa betegnes som varietet. Temmelig almindelig ved Strøm- 

 men var ogsaa Delesseria sinuosa (G. et W.) Lamour og i Stokke- 

 viken fandtes Phyllophora brodiæi (TuRN.) Ag. 



Den bedste forekomst af alger i fjorden var straks indenfor 

 Strømmen, hvor dyrelivet ligeledes artede sig rigest. En stor del 

 af de forekommende dyreformer var ogsaa knyttet til algevegeta- 

 tionen. Tager man saaledes hensyn til organismernes horizontale 

 udbredelse i Mofjorden, er det aabenbart, at der var en paatagelig 

 formindskelse fra Strømmen og indover mod fjordenden, hvor man 

 dog kunde se saadanne planktonformer som f. eks. Cyanea capil- 

 lata. Af bundformer, som forekom temmelig hyppig i fjordens 

 indre del, kan nævnes Axinus sarsi, Macoma haltica og Hydrohia 

 ulvæ. I det heletaget er der ogsaa helt inde ved Mo saapas be- 



