H. SAXLUND. [1907 



en mand for endel aar siden saa mange myrpæle paa et forholdsvis 

 lidet omraade, at han kjørte hjem en hel „frauvogn" (gjødselkjærre) 

 fuld af dem og benyttede dem som brændsel. Men skjønt myr- 

 pæle findes ellers overalt i Akerø, er de dog — merkeligt nok — 

 endnu ikke paatrufne paa den fastlandsstrækning ved Julsundet, 

 som hører med til Akerø, og det, uagtet det der ligger mange 

 gamle gaarde (efter navnene at dømme) og det der findes nogle 

 gamle gravhauge; heller ikke noget stenalderfund er der gjort — 

 i modsætning til paa Otterø og øen Gossen — saavidt mig be- 

 kjendt, og neppe mange, om overhovedet noget fund fra bronce- 

 eller jernalderen. Men forøvrigt er altsaa udbredelsen af myrpælene 

 saa almindelig, at de maa have spillet en stor rolle i datidens 

 kamp for tilværelsen, som allerede af Ziegler fremhævet. Men 

 pælene har af folk i almindelighed været lidet paaagtede og ikke 

 anseede for at være af nogen betydning. Man har paa disse kanter 

 kaldt dem „pinder", „stikker", „bleier", „teiner", „kupæle" og „pile" 

 og slængt dem bort eller ogsaa taget dem hjem, tørret og brændt 

 dem. I disse træ fattige egne er saaledes mangen en mjq-pæl af 

 furu kommen godt med som brændsel. Ganske anderledes op- 

 merksom har man derimod været ligeoverfor oldsager af sten eller 

 metal. Det har derfor ofte været vanskeligt nok at faa rede paa, 

 om myrpæle overhovedet er fundne, siden der har været lagt saa 

 saare liden vægt paa deres forekomst; men nu er, ialfald her i 

 distriktet, en vis interesse for disse pæle vakt. Det er forøvrigt 

 rent tilfældigt, at myrpæle findes, nemlig ved spadning af torv paa 

 de tildels vidtstrakte myrstrækninger eller — lige saa ofte — ved 

 grøftegravning, jordbrydning og lignende i myrblandet jord (paa 

 indmarken). Pæle paa et og samme jordstykke kan saaledes fin- 

 des til høist forskjellige tider og af foiskjellige mennesker, hvilket 

 yderligere vanskeliggjør indhentning af paalidelige oplysninger om 

 pælenes forekomst. 



Men forøvrigt stemmer alle beretninger om myrpælene i alt 

 væsentlig overens. De er gjerne trekantet tildannede, af kløvet 

 furutræ, staar ofte paa skraa, sterkt tilspidsede nedentil; de findes 

 som oftest i nærheden af gaarden (snart nede ved stranden som 

 f ex. ved Sørhegdal, snart høiere oppe), gjerne omtrent der, hvor 



