18 H. SAXLUND. [1907 



praktisk at benytte snarer, som var frithængende. Endog inde i 

 forholdsvis lune plantninger og lunde klarer saaledes den slags 

 snarer sig daarligt paa disse kanter af landet. Tanken paa frit- 

 hængende snarer i forbindelse med myrpælene maa derfor opgives. 

 Imidlertid fik jeg fra gaarden Uglvik paa Otterøen, hvor før, 

 som nævnt, 4 -f- 37 af de almindelige, afraadnede furupæle var 

 fundne, besked om, at der ca. 100 m. fra furupælene var fundet 

 8 myrpæle, som ikke var afraadnede. Jeg tog derhen og 

 erhvervede den ene af pælene, som endnu var i behold. Efter 

 optagelsen blev den brukket i to dele, men er nu sat sammen 

 igjen. Alle 8 pæle havde været ligedanne. De var 32 cm. lange, 

 2 cm. tykke, af furu, runde helt ned, tildannede med stenredskab 

 (som det syntes), meget for-sig-gjorte, afpudsede, for holdbarhedens 

 skyld nedentil brændte, med ujevnt tversnit i øverenden (som efter 

 stenredskab) og udmerket godt bevarede. Den erhvervede pæl 

 var derfor endnu, som den fra først af havde været, 

 dengang den blev nedsat i myren, og det mest karakteri- 

 stiske ved den var en „hals" eller et indsnit IV2 — 2 cm. fra 

 øverenden (se fig. 3, pæl nr. 3 fra venstre). Hullet syntes at have 

 været bestemt til deri at binde fast en tynd snor eller noget lig- 

 nende. Alle 8 pæle forklaredes at have havt saadan „hals". Pæ- 

 lene stod i myrblandet jord, 70 cm. dybt, lige ved den efter bygde- 

 traditionen ældste gaard paa Uglvik. Men i mands minde er der 

 netop fra det samme sted bortkjørt et muldlag, ca. 1,5 m. dybt, 

 saaledes at disse pæle oprindelig (d. v. s. for et par mandsaldere 

 siden) stod 0,70 + 1,5 m. dybt (tiis. 2,20 m.). I aarenes løb er 

 henved 100 lignende pæle fundne paa samme sted, oplyser gaar- 

 dens eier ; de er alle, med undtagelse af den ene erhvervede, bort- 

 kastede; men der er haab om senere at gjenfinde de 7 nylig 

 fundne, som under jordbrydningen blev kastede ned i jorden igjen. 

 Og i et lidet stykke jord ved siden, som heller aldrig har været 

 opbrudt, er der ligeledes haab om at finde endnu flere af disse 

 merkelige pæle. Forøvrigt var det altsaa kun derved, at det op- 

 rindelige jordlag over pælene var bleven formindsket ved bortkjøring 

 af muld, at disse pæle blev paatrufne, hvorfor man andre steder 

 neppe kan vente at træffe paa stenalderpæle i den store udstræk- 



