o. NORDGAARD. [1907 



jevnere del af moræneryggen, fandt gjennemskjæringen sted. Skjæl- 

 lagets beliggenhed kan bedst orienteres ved betragtning af hos- 

 staaende længde- og tverprofil (fig. 1 og 2). Disse profiler samt 

 nedenstaaende oplysninger om skjæringen skylder jeg overingeniør 

 W/EHRES velvilje. Overingeniøren bemerker, „at den paa længde- 

 profilet fuldt udtrukne del af skjællaget er annivelleret, den punk- 

 terede del skjønsmæssig. Skjæringens længde er 400 m., største 

 dybde 19 m., antal udtagne kubikmeter 125,000, bundens høide 

 over havet stigende fra 10 m. til 15,4 m. over jernbanens O (middel- 

 vand). Skjæringsmasseh bestod af grus med nogen næve- og 

 hovedstor kampesten og enkeltvis svær rullesten (fra 1 — 15 r*.'^). 

 Undertiden og særlig i nordre ende var gruset lerblandet og i saa- 

 fald meget haardt og vanskeligt at hakke". 



Et stykke i sydøst for jernbaneskjæringen har Stenkjærelven 

 brudt sig et leie. 



Længdeprofilet (fig. 1) viser, at morænens ryg i snittet laa i 

 en høide af ca. 33,5 meter over havet. Hvad skjællaget angaar, 

 sees det at danne en spids vinkel med horizontalen baade i længde- 

 og i tverprofilet (fig. 2). Baade Reusch og A. HoEL har iagttaget, 

 at lagningen var meget uregelmæssig paa morænens stødside, me- 

 dens derimod læsiden havde tydelig lagning med et fald af 20^ 

 VSV.^) Da de nævnte fagmænd besøgte stedet var midtpartiet 

 ikke gjennemgravet, men for mine øine fortonede det sig slig, at 

 ogsaa her var lagningen mindre skarpt markeret. Jeg havde lige- 

 ledes det indtryk, at skjællaget smalnede af opover mod morænens 

 overflade. 



Over situationen i skjæringen i juni 1903 har jeg etpar foto- 

 grafier, som her gjengives. Paa fig. 3 sees den søndre del af 

 skjæringen (paa morænens læside). A er den provisoriske bro- 

 overgang, som ogsaa findes paa længdeprofilet (fig. 1). B er en 

 midlertidig gjenstaaende afsats, hvor skjællaget forekommer. Et 

 detaljebillede af denne afsats findes paa fig. 4, hvor S betegner det 

 skjælførende lag, hvis tvkkelse paa dette sted var 70 cm. Skjæl- 

 laget er her skarpt markeret med større stene end baade i det 



1) Se ADOLF HOEL, L c, p. 8. 



