No. 7] BIDRAG TIL FAUNAENS HISTORIE. 31 



Aporrhais pespelecani, Lin., 1 eksplr., 

 Balanus crenatus, Brug., enkelte skaller. 

 Siden jeg i juli 1906 kom til Trondhjem, har jeg gjentagne 

 gange besøgt tegiverket og har faat mange oplysninger af dets 

 nuværende disponent, ingeniør RoLF Klingenberg, samt af stads- 

 ingeniør Grøndahl og hans assistent, ingeniør Halvorsen. Paa 

 min anmodning har fotograf E. Olsen tat nogle fotografier, som 

 her skal gjengis. Fig. 12 viser den østlige del af teglverkets eien- 

 dom i oktober 1907. Tilvenstre paa billedet ses den dalsænkning, 

 hvorigjennem Lillegaardsbækken gaar, og i baggrunden har man 

 den lervæg (V), som blev tilbage efter det store lerras den -^/i-, 

 1906. Oppe paa fladen sees Lillegaarden. Ifølge opgave af inge- 

 niør Halvorsen ligger den kant (SS) af væggen, som betegner 

 skredets ydergrænse mod øst i en høide af ca. 30 m. over middel- 

 fjære eller middellavvand, som er O-punktet for Trondhjems inge- 

 niørvæsen. Paa fladen bag SS eller muligens lidt vestenfor samme, 

 altsaa i det udgledne parti, var det sandsynligvis, at direktør Friis 

 høsten 1896 foretog en boring „ved bækken mellem tegiverket og 

 Sinsaker."^) Her fandtes nemlig: 



1,C)0 m. sandjord, 



2,00 „ fast, sandholdigt ler 



8,00 „ fast ler, 



0,86 „ grovt grus, 



l3,8o „ noget blødt, sandholdigt ler, 

 10,03 „ blødt, sandholdigt ler, 



0,75 „ ren, grov sand, 



5,33 „ lerholdig, fin sand, 



1,00 „ haard, grov, lerholdig sand umiddelbart paa fjel- 

 det, som naaede i et dyb af 42,82 m. fra overfladen. I et dyb af 

 38 m. fra overfladen blev en temmelig stærk vandaare paatrutYet. 

 En saadan vandaare blev ogsaa paatruffet under boring hø- 

 sten 1907, da statsgeolog Rekstad var tilkaldt for som sagkyndig 

 at udtale sig om eventuelle sikkerhedsforanstaltninger mod ud- 

 glidning. Et stort lerras fandt som ovenfor nævnt sted d. ^Vis 



') J. I'. FRIIS, Terrænuiidersogelser og Jordboringer. N. G. U. Nr. 27, p. 69. 



