28 I- HAGEN. [1907 



NB. Hyllestad, Lejrvik: Kaalaas; Kinn, Storåsen ved 

 Svanø: Kiær. 



jR. Sande, Brejviken: Kaalaas. 



Ulota phyllantha Brid. 



Nærværende art, som først beskreves av Bridel i 1819 efter 

 eksemplarer fra Tondern i Schlesvvig, er kjendt som borger av 

 Norges flora siden 1846, (Ångstrøm i E. Fries, Summa veg. Scand.) 



Den vokser på stranden ovenfor flomålet på klipper og ste- 

 ner såvel av grundfjeld og eruptiver som av løsere bergarter, og 

 på løvtræstammer, (på de norske signaturer er nævnt bjerk og 

 pil, andetsteds fra også ek,) som den ofte beklæder i stor utstræk- 

 ning. Den trives imidlertid også i nogen avstand fra stranden, 

 naar blot luften indeholder en vis mængde saltpartikler, således 

 ikke blot hvorsomhelst på skjær, som sjøsprøjten i storm stryker 

 hen over, men også længer inde. Fra fiatlandene ved Nordsjøen, 

 (Nordfrankrig, Sydengland og Nordtyskland,) angives den at fore- 

 komme endnu 25—30 lieues fra havet; noget tilsvarende kan neppe 

 finde sted hos os, hvor strandflaten ikke har så stor bredde, det 

 eneste, som i den retning er iagttat i Norge, skulde da være, at 

 den på Andøen er angit „langt fra stranden" ; men til gjengjæld 

 optræder den paa stejle strander i større højde over havet, end det 

 er bemerket andetsteds, på Vestkysten således op til 350 m. Dens 

 utbredelse i Norge går fra Smålenenes sydkyst over Kristiania- 

 fjordens munding langs Sørlandet, (hvor den er sjelden,) og Vest- 

 kysten næsten til Nordkap, nemlig til 70° 58' n. b. ; fra Vest- 

 kysten trænger den desuten langt ind i fjordene, langs Hardanger- 

 fjorden til Sørfjordens bund, i Sogn til Hafslo, i Sundalsfjorden til 

 bunden, i Trondhjemsfjorden ialfald til Levanger og i Skjerstad- 

 f jorden til Saltdalens grænse. 



Dens frugt, som er en av de største bryologiske sjeldenheter, 

 og som overhodet først blev kjendt i 1888, er ikke fundet i Norge ; 

 kun hanblomster er fundet på et enkelt sted, og disse stemmer 

 godt overens med Camus's beskrivelse i Rev. bryol. 1882 p. 38; 

 antheridierne hos vor plante er dog endnu større, nemlig indtil 0.65 

 mm. lange. 



