No. 13] NORGES ORTHOTRICHACEÆ. 29 



Ulota phyllantha varierer ikke litet i bladform. Man finder 

 blade, som fra en bred grund smalner jevnt og langsomt av, således 

 at de endnu i spidsen har en forholdsvis bred bladplate, og man fin- 

 der andre, som fra en smalere, omvendt eggrund grund pludselig 

 indsnevres til en smalt lancetformet eller linje-lancetformet spids, 

 som oventil på hver side av nerven kun viser et ganske ringe an- 

 tal cellerækker. Det er bl. a. på grundlag av denne forskjel, at 

 den av Karl Miiller og Kindberg er delt i to, U. jutlancUca (Brid.) 

 og U. maritima MiilL-Hal. & Kindb. ; den første skal kun vokse 

 på trær og svarer til den smalbladete form, medens den sidstnævnte 

 kun skal findes på klipper og ha blade av den brede form. Jeg 

 har havt dette spørsmål for øje under gjennemgåelsen av de nor- 

 ske samlinger, i hvilke planten, som det vil sees, er repræsenteret 

 fra et stort antal steder, og jeg har mikroskopisk undersøkt hvert 

 eneste eksemplar, men resultatet herav bekræfter ikke de nævnte 

 bryologers opfatning. Hver av de to nævnte former findes nemlig 

 både på klipper og trær, og i bladformen kan der ikke optrækkes 

 nogen skarp grænse. Ved siden av utvilsomme (smalbladete resp. 

 bredbladete) former findes der nemlig sådanne, som med like stor 

 ret kan henføres til den ene som til den anden; ja man træffer 

 ikke sjelden individer, hvor typiske brede og typiske småle blade 

 forekommer om hverandre, eller hvor bladenes form veksler såle- 

 des, at f. eks. de nedre er småle og de øvre pludselig blir brede. 



Men selv om man med Karl Muller og Kindberg måtte ville 

 fastholde delingen i to arter, kan man ikke godkjende deres nomen- 

 klatur. For det første fremgår det nemlig aldeles utvilsoint av 

 Bridels beskrivelse av Orthotrichum i)hyllanthum i Mant. muse. p. 

 113 (1819), at denne art er grundet på den bredbladete form; ut- 

 trykket „folia lato-lanceolata" kan nemlig kun anvendes på denne 

 og ikke på den smalbladete. Hermed stemmer det også udmerket 

 overens, at et eksemplar i mit herbarium fra Tondern, (leg. Prahl 

 aug. 1878,; har så brede blade, som jeg ellers kun en eneste gang 

 har set dem. Vil man dele U. phyllantha, må dette navn derfor 

 nødvendigvis brukes til vedblivende at betegne den bredbladete form. 

 For det andet: Karl Muller og Kindberg (eller måske rettere den 

 sidste alene) har kaldt den smalbladete form U. jutlandica. Der 



