38 I- H AGEN. [1907 



eksposition, og det er fornemmelig herpå, at O. flaccum og Sehl- 

 meyeri, (som vistnok er synonymer,) er grundet; begge er former 

 med forlængete stængler og mere spredt sittende blade, som i al- 

 mindelighet også er længere end hos den, der må anses som 

 artens typus. Der ligger i universitetsherbariet en Orthotrichum, 

 som har været sendt Hornschuch og Schimper til bestemmelse 

 og av begge er erklæret for O. Sehlmeyeri; hermed overensstem- 

 mende former findes fra mange steder i landet, men det er at 

 merke, at i intet av de tilfælde, hvori jeg har undersøkt peristomet, 

 har jeg fundet den særegne form av tænderne, som Limpricht be- 

 skriver som karakteristisk for denne varietet. 



Bladenes længde er også avhængig av ekspositionen ; på lune, 

 skyggefulde steder, som begunstiger dannelsen av lange og slappe 

 former, er også bladene længere og forholdsvis smalere, end når 

 arten vokser på vindhårde berg, enslige blokker o. 1. Det var på 

 et sådant forhold ved bladene, at O. ætnense oprindelig blev grun- 

 det ; de skulde nemlig her være omrullet helt til spidsen. Venturi 

 og Limpricht har imidlertid tilsidesat dette merke og lagt hoved- 

 vegten på et andet, som er hentet fra kapselen, nemlig at denne 

 skal ha 8 sterke og 8 svage striper ^). O. ætnense har værei angit 

 fra Norge (Bygdø og et par steder i Hardanger) av Wulfsberg, 

 men jeg har ikke kunnet bringe hans eksemplar i overensstem- 

 melse med de oven anførte beskrivelser. Hvorledes det i så hen- 

 seende forholder sig med dem, som ifølge Venturi er samlet på 

 Lærdalsøren av Lorentz, har jeg ikke havt anledning til at under- 

 søke. Derimot har jeg fra et par steder i det søndenfjeldske set 

 eksemplarer, som synes at svare nogenlunde til beskrivelsen av 

 O. ætnense. 



Kapselformen er ifølge Venturi det mest karakteristiske for 

 O. Sturmii. For denne art blev, da den først besk reves, (i 1819,) 

 det avgjørende skillemerke fra O. rupestre angit at ligge i det en- 

 kelte peristom, men senere forfattere lægger ved siden derav vegt 



I Rev. bryol. 1880 p. 70 siger forevrig \'enturi, at originaleksemplar av 

 O. ælnense „ont des traces tres bien marquées des bandes ni plus ni moins 

 que dans les exemplaires qui passent communément pour O. rupestre ou 

 SturmW^. 



