No. 13] xNORGES ORTHOTRICHACEÆ. 57 



Antallet av norske voksesteder utgjør således omkring et snes, 

 eller mange ganger flere end i noget andet land, hvorfra arten er 

 kjendt. Dette forholdsvis rikelige material, som indeholder former 

 både av, hvad man betragter som den egentlige O. urnigerum, 

 og av O. Schiibartianum, tillater sikre slutninger angående forhol- 

 det mellem disse to såkaldte arter. 



Da Lorentz i 1867 beskrev O. ScJiuhartianum, var han ikke 

 opmerksom på likheten med O. urnigerum, men nøjet sig med at 

 konstatere dens forskjel fra O. cdpestre(\). I Rev. bryol. 1881 

 påviser imidlertid Venturi dette slegtskap og reducerer forskjellen 

 til kun at ligge i tuernes farve og større eller mindre tæthet samt 

 i peristomet, forskjelligheter, som han fandt „trop peu de chose 

 poLir distinguer deux espéces;" men på grund av disse mosers 

 sjeldenhet og den derav følgende mangel på anledning til mere ind- 

 gående studium, undlater han at gjøre, hvad han er mest tilbøjelig 

 til, nemlig helt at slå dem sammen; han bibeholder O. Scliubar- 

 tiayium, rigtignok kun som en underart av O. urnigerum. Uagtet 

 Juratzka i 1882 inddrar den førstnævnte, finder man i Venturis 

 behandling av de europæiske OrthotricJia i Husnot's Muscologia 

 gallica adskillelsen fremdeles opretholdt, dog således, at O. Scliu- 

 bartianum nu er yderligere degradert, nemlig til en blot og bar 

 varietet. I 1890 søker Limpricht at blæse nyt liv i den ved hjælp 

 av peristomet; det skal nemlig hos denne være stripet efter hele 

 sin længde og mangle forperistom, hos O. urnigerum skal det 

 nedentil være papilløst og oventil stripet samt ha et tydelig for- 

 peristom. Hvad jeg tidligere har uttalt om forperistomets værdi- 

 løshet som artsmerke, finder sin fulde bekræftelse her; jeg har 

 stødt på en form (af O. ScJmbartianum) med stripete tænder og 

 højt forperistom, og på den anden side forekommer der former av 

 O. urnigerum uten forperistom, men med nedentil papilløse og 

 oventil stripete, ja selv efter hele sin flate papilløse tænder flere- 

 steds i Norge. De av Venturi savnete mellemformer tindes altså, 

 og der er således ikke længer noget til hinder fur at indta det 

 standpunkt, som han anså for det mest rationelle, og efter Juratzkas 

 eksempel indordne O. Sdiubartia)iutn under O. uriiigornm. 



