58 I- HAGEN. [1907 



Orthotrichum Venturii De Not. 



O. Venturii De Not. Epil. p. 305 (1869). 



O pseudo-urnigerum Miill.-Hal. mss. ; Vent in Rev. bryol. 

 1879 p. 3 ut synon. 



(J. cupulatum * Venturii Boul. Muse. de la France, I, p. 329 

 (1884). 



O. urnigerum var. Venturii Vent. & Bott. Enum. p. 28 (1884). 



O. Schubartianumvar. Few^MrnLimpr. Krypt.- Fl. v. Deutschl., 

 Oest. u. d. Schweiz, II, p. 50 (1890). 



Beskreves av De Notaris i 1869 efter eksemplar, samlet av 

 Venturi i Rabbidalen i Tirol, og er forøvrig kjendt fra Schweiz, 

 Norditalien og (i en avvikende form) fra Himalaja. Den er såle- 

 des ny for Nordeuropa, uagtet den er samlet i Norge allerede for 

 80 år siden. 



Medens den i Sydeuropa kun er fundet i betydeligere højder 

 over havet, har dens vertikale utbredelse her i landet en større 

 spændvidde, idet den fra 70 — 100 m. over havet går op til 1000 

 m. Den vokser likesom de øvrige arter i denne sektion på klip- 

 per ; ialfald de tre av de nedenfor nævnte steder ligger i skifertrakter. 



Voksesteder: 



Bu. Hole, Skjerdalen: Bryhn. 



NB. Vik: Sommerfelt juli 1827. 



K. Nordre Fron, Vistad i Kvikne: Bryhn. 



ST. Røros, Kværnskaret (ca. 1000 m.): Wulfsberg. 



Som det fremgår av fortegnelsen over synonymerne, har denne 

 art ikke opnådd forfatternes udelte anerkj endelse; Venturi, som i 

 1884 henførte den som varietet til O. urnigerum, har imidlertid 

 fra 1887 av, (i Husnot's Muscol. gall. og i sit sidste arbejde, Le 

 Muse. del Trent.,) atter optat den som selvstændig art. 



Og dette er efter min mening det rigtige. Allerede de langt 

 kortere, anderledes formete blade og den fremskytende kapsel med 

 nedløpende hals gir gode skillemerker fra O. urnigerum ; de norske 

 eksemplar er desuten, når man bortser fra tuernes større eller 

 mindre tæthet, indbyrdes overensstemmende og svarer godt til be- 

 skrivelsen av planten, således som den optræder i Sydeuropa. 



