96 1- HA GEN. [1907 



Ne. Holt, Nes jernverk: C. Rosenberg; Bar bu, Barbudalen; 

 Tro mø, Sundene; Hon:imedal, ved Landvik kirke: H. ; Byg- 

 land, ved kirken st., Frøjsnes; Bryhn; V'alle, X'iken if. Bryhn. 



SB G r a n V i n : Havås. 



NB. Au ri and 700 m.; Vik: Kaalaas. 



B. Volden, ørstenvik st. ; ør sk og, Søholt st.; Bolsø, 

 Fanestranden st.i Kaalaas; Sundalen 150 m. : Kaurin. 



K. Jevnaker, Randsfjord: Bryhn; Hadelands Glasverk st. : 

 Kiær; Fåberg, Rejstad; Østre Gausdal, Rokvam 350 m. ; 

 Hedalen: Ryan; Lom, Visdalen 700 m. st.: H. 



H. Stange, Prestegården : Kaalaas; Morstu ; Hamar st : 

 Bryhn; yang, Storhammer st. : Wulfsberg; Romedal; Løj ten: 

 Bryhn; Åmot, østenfor Glommen: Kiær. 



ST. Opdal, Holen 450 m.: Kaurin; Golvåker 550 m. : H. ; 

 Trondhjem, lisviken : Wulfsberg. 



NT. Nedre Stjør dalen. By: Bryhn. 



No. if. Wahlenberg; S alt dalen: Sommerfelt. 



Tr. Bardo, Rubben i bjerkeregionen : Arnell ; Lyngen, nær 

 Guolasjavrre i lavbeltet st. og forkrøblet: Jørgensen. 



Aulacomitrium Mitt. 



Denne slegt, som kun omfatter nogen få arter, og som hittil 

 har været anset for utelukkende eksotisk, idet den kun har været 

 kjendt fra Øst- og Syd-Asien, forekommer imidlertid også i Europa 

 og Nordamerika. Medens de fleste arter av Glyphomitrium hører 

 til haplolepideernes gruppe, er nemlig G. Daviesii og højst sand- 

 synlig canadense diplolepideer og vil først som Aulacomitrium 

 Daviesii og canadense komme på sin rette hylde. Også en tredie 

 Glyphomitrium, G. Drummondii, må av samme grund indordnes 

 under Orthotricliaceæ, men den skiller sig fra Aulacomitrium 

 allerede ved mangelen av særskilt formet frugtsvøp ; hvis den ikke 

 kan forenes med Macromitrium, må den vistnok utgjøre en egen 

 slegt. 



Aulacomitrium Daviesii (Dicks). 



Synon. : Bryum Daviesii Dicks. Fase. crypt. III, p, 3 (1793). 



Glyphomitrium Daviesii Brid. Meth. muse. p. 31 (1819). 



Arten blev opført som norsk allerede i 1842, (Ångstrøm, Disp. 

 Muse. scand.,) hvilken angivelse ifølge Hartmans Skand. Fl. ed. 4 

 skal være grundet på eksemplar fra Finmarken, meddelt av Hiibe- 

 ner; men i Bot. Not. 1866 oplyser Ångstrøm, at disse tilhører 



