o Gviiinar Andersson. 



(ieiiom B(MiJis, llöHNELS, Vdlkexs och senast Scheits undcrsrikniiigai' ') 

 kan det anses visad t att trakeer och trakeider äro de e,s;entligeii vattenledande 

 elementen inom växten, vidare att de oftast äro fylda med vatten i likvid form, 

 under vissa förhållanden i form af vattengas, men däremot aldi'ig med luft ''). 



Utaf rent anatomiska fakta, som tala för att så värkligen är förhållandet, 

 rra.mhåller som bekant Haberlandt '■') en del och därvid särskildt slingerstam- 

 marnes stora kärl. Som. ett mera specielt exempel härvidlag kan anföras skil- 

 naden mellan tvänne stammar, hägge slingi'ande men med olika funktion i 

 detta afseende. Conrolndacrcrva utmärka sig nämligen genom i den först 

 anlagda delen af den sekundära vculen ovanligt talrika, och i den sist anlagda 

 mycket stora element, undei- det att den närstående C/{sc/i.f(t endast har några 

 små obetydliga spiralfiberkärl '). Då man med stöd af ofvan nämda experi- 

 mentella undersökningar måste anse Ciynvoliuihirecrnan kärl såsom vattenledande 

 (^lement, är det enkelt nog att förstå denna betydande konstruktionsolikhet hos 

 dessa hvarandra närstående slägtens stammar. 



I en åtskilliga meter lång slingrande stam är det tydligt att anspråken 

 pil de ledande elementen blifva olika stora på olika höjd i all synnerhet 

 livad de vattenledande elementen beti'äffa. Detta är ett förhållande, som eger 

 rum hos hvart enda växtindivid, men genom den hastiga massproduktionen hos 

 de här ifrågavarande växterna, framträder det här vida tydligai-e än vanligen 

 är fallet. Hos en stor del slingrande Papil/onaceer, Convolvitlaceer m. fl. fin- 

 ner man i iifverensstämmelse härmed stora grupper af kärl, liggande i de nedre 

 internodierna såsom protuberanser på den vedcylinder, som löper genom stammen. 

 1 det följandi' skall genom si)eciella exemp(d visas de närmare förhållandena härvid. 



Jämte de åtminstone hufvudsakligen vattenledande elementen innesluter 

 kärlknippedelen i stammen äfven element, genom hvilka ledning och fördelning 



V. Für att undvika onödiga upprepningar hänvisas till Max Sciikit: Die Wasserbewe- 

 gung im Holze. — Jenaische Zeitschr. Bd. 19 (]885j, sidd. 078 — 734; säi-skildt dess första 

 del: ''Kritik der bestehenden Theorien,,, 



■-} .Tmf. .lenaische Zeitschr. Bd. 18 (_1884); sidd. 4(j3 — 478. — Härmed säges naturligen 

 icke att kärlen jämte vatten ej kunna föra andra ämnen. Fischer har som bekant visat 

 (i'ringh. .Jahrb. Bd, 22 il890).sidd. 73-ir;Ot att hos en del växter, särskildt en del träd 

 linnes glykos i kärlen; pä spritinaterial af Huniulus, som iindersökts i detta afseende. har 

 emellertid ej ringaste spår af glykos kunnat påvisas. 



■') Phys. Anat. sid. 213. 



') Kocii, Lunv., Untersuchungen über die Entwicklung der (Uiscnteen. liot. Abli. her- 

 ausgegeben von JoH. Haxstein, Bd. II. H. H (1874). Tab. 2. fig 13. 



