Stiiflior 'ötVer örtnrtarle, sliiigrando stammars jämföraniie anatomi. ■' 



af de kväfvehaltiga iiäringsäiiinena sker. Westermaier & AMBEON^' ha ocksa 

 betonat hvad man af gammalt visste, eller att silrören i slino-erstammar voro 

 nivcket väl ntvecklade. En ganska väsentlig skilnad oör sia' dock a-ällande 

 mellan bast- och veddelens allmänna utveokling. Under det att den senare, 

 som nämdt är, visar ett tydligt tilltagande i mäktighet nedåt, bibehåller den 

 funktionerande delen hos den förra, om man undantager de öfversta i sträck- 

 ningsstadiet varande internodierna, nngefär samma tjocklek genom hela stam- 

 men. Hos de arter, hvilkas utvecklingshistoria något närmare undersökts, har 

 redan det primärt anlagda vedbastet varit af ovanligt stor mäktighet. 



Stammens vigtigaste funktion i växtens lif är ju i vanliga fall att tjänst- 

 göra som den pelare, hvilken uppbär assimilations- och fortplantningsorganen. 

 De väfnader, som förrätta detta avbete, bildas af de mekaniska elementen. Den 

 bärighet och böjningsfasthet, som på denna grund i allmänhet fordras, är emel- 

 lertid hos slingerväxten, därigenom att den förlägger det mekaniska stödet utan- 

 för sig, onödig. Såsom i'edan Schwendener ') erinrat om, gäller detta dock ej 

 den yttersta delen "af stammen d. v. s. den, som ännu ej slingrat sig kring 

 stödet, ty ^^hier ist das Bedürfniss der Biegungsfestigkeit während der Zeit des 

 Suchens nach feiner Stütze für die Anordnung der Theile maassgebend. Wir 

 treffen daher sowohl bei Tamiis und Dioscorea als auch bei den kletternden 

 Smilaceen einen normalen Bastring, der bei jenen sogar durch starke Collenchyin- 

 platten verstärkt und in jüngeren Stadien ersetzt wird". Detta för monokoty- 

 ledonerna anförda torde äfven gälla för flertalet dikotyledona slingerstammar. 

 Mycket tidigt utvecklade, periferiskt stälda kollenkymribbor finner man hos en 

 mängd arter. Sådana saknas däremot hos flertalet Conrolrnlaceer, hos h vilka 

 turgorn får förslå att gifva tillräcklig böjningsfasthet. De olika arternas f()r- 

 hållande i detta afseende kan anföras såsom en karaktär, hvilken icke åtmin- 

 stons i någon högre grad varit underkastad tillpassning efter lefnadssättet, utan 

 uppträder som ett — visserligen fördelaktigt eller ofördelaktigt — arf från 

 stamfäderna. Där de närstående uppräta arterna äro fcirsedda med kantstälda 

 koUsnkymsträngar, där äro också de slingrande det och tvärtom. .Jämför t. ex. 

 Hnmnlus och Cannabis bägge med koUenkymsträngär — Cnnvolrulus superhiis. 

 IjMmea-nrtev och C. iricolor och C. h/iin(hi.f/(s alla utan sådana. Eliminerin- 

 gen af dessa tidigt anlagda strängar torde däremot ofta kunna anses såsom till- 



') Mekan. Princ; sidd. 124 och ISG. 

 Lnnds Univ. Årsskrift. Tom. XXVIII. '2 



