Ib Gunnar Andersson. 



einen zweiten Zustand, in den der Streckung ein, durch welchen sie ihr defini- 

 tives Volumen und ihre definitive äussere Gestalt erreichen; erst in einem dritten 

 Wachsthumsstadium wird auch die innere Struktur der bereits gestreckten Or- 

 gane vollendet. Diese letzte Wachsthumsphase bezeichne ich als die der inne- 

 ren Ausbildung, auf Avelche zuletzt der Zustand des völligen Ausgewachsenseins, 

 der fertige Zustand folgt'\ I sina undersökningar öfver Ctir/irJ)ifacccrn(( har 

 Fischer ') framhållit att den enligt honom ledan af N.egeli och Sachs gjorda 

 indelningen af sträckningsstadiet i ett meristematiskt och ett ameristiskt klar 

 och tydlig framträder hos de nämda växterna. Också hos Humulus visar sig 

 ganska mai'keradt en skilnad mellan dessa olika stadier i sträckningen. De 

 facer i humlestammens utveckling, som låta sig urskilja blifva sålunda: ett em- 

 bryonalt, omfattande den allra öfversta delen Sied de fih'sta bladanlagen; ett 

 meristematiskt sträckningsstadium, innefattande allt efter skottens ordning och 

 olika tid af vegetationsperioden 3, 4 å 5 mycket korta internodier; ett ameri- 

 stiskt sträckningsstadium under de därpå följande (2) 3 å 5 intcriiodicnia, hvilka 

 ytterst hastigt tilltaga i längd, samt ett sista stadium motsvarande Sachs, tredje. 

 Detta utbildningsstadium sammanfaller hos Iliinmlns med den tidigt börjande 

 kambiala värksamheten och behandlas vid redogörelsen för d(>n utvuxna stam- 

 men. Di^ssa fyra på hvarandra följande stadier få naturligen ej betraktas så- 

 som skarpt skilda, vid stammens framskridande utveckling markeradt framträ- 

 dande facer utan såsom en delvis godtycklig indelning fiir vinnande af en kla- 

 rare bild och för undvikande af onödiga omsägningar. Emellertid torde svai'li- 

 gen i några stammar dessa stadier med sådan lätthet kunna urskiljas, som just 

 hos kläng- och slingerväxterna. 



Innan en närmare redogörelse för stammens byggnad i dessa stadier läm- 

 nas, skall här anföras resultatet af några mätningar öfver de olika interuddiernas 

 längdförhållanden; därvid upptagas endast sådana tal, som kunna, anses som 

 ungefära medeltal hos normalt vegeterande plantor. Hos den fleråriga Ilmnulus 

 Liqjiiltifi, hvilken har tillgång till större mängd reservnäring, äro åo fiu-st ut- 

 vecklade internodierna obetydligt kortare än de under vegetationsperiodens opti- 

 mum bildade. De föi'sta visa i regel en länod af 1 5 a 20 cm, de senare af 

 25 å 30 cm under det att efter 20 — 30 intei'nodier en fih'kortning gör sig 

 gällande, så att de öfversta fullt utvuxna endast äro omkring 10 cm långa. 



') Unters, ii. d. Siel)röliren-Systeni d. Cucurljitacoon. Berlin 1884. sid. 5. 



