Studier ofvor örtartade, slingrande stammars jämförande anatomi. 



19 



Fig. 'J. 



Kurva visande internodicrnas inbördes längdförhållande mot vegetations- 

 periodens slut hos en normalt utvecklad jilauta af Hiimulus japonicus. 



Längdförhållandet mellan internodierna hos Humulus japonicus torde klart framgå 

 af vidstående kurva, konstruerad på vanligt vis, så att den relativa längden 

 af hvarje af den uppmätta rankans 20 internodier är afsatt som ordinat. Utaf 

 densamma framgår samma tilltagande af internodiernas längd till ett visst maxi- 

 mum och därpå skeende förkortning som hos H. Lupuhis. På kurvan repre- 

 senterar stycket a — h den ännu ej fullt utvuxna delen af stammen. Denna 

 belöper sig i förevarande fall till 5 å 6 makroskopiskt mätbara intcu'nodier och 

 torde i allmänhet utgöra 30 — 50 cm. Jämför man härmed den region, som 

 enligt Fischer *) är stadd i sträckning hos Cucurhitaceerna belöper sig denna 

 till i genomsnitt 22 internodier. Huru stor längd dessa representera uppgifver 

 den nämda förf. ej, men att den del af stammen, som är stadd i sträckning är 

 alldeles ovanligt stor, framhålles tydhgt nog. Enligt Sachs ^) är motsvarande 

 del vid långsträckta blomstänglar 10 — 20 t. o. m. 50 — 80 cm. Jag har ej 

 varit i tillfälle att undersöka, huruvida den här påvisade skilnaden mellan i 

 öfrigt komparabla snabbt växande stammar af slinger- och kläng växter — här 

 Humulus och Cucurhifaceerna — är ett genomgående drag. Om så skulle 

 vara torde det kunna förklaras af det olika lefnadssättet, i det att slingerstam- 

 men själf fäster sig, och sålunda fortare är nödsakad att antaga en bestämd 

 och fast form. 



') 1. c. sid. 5. 



^) Vorlesungen sid. 512. 



