Studier öfver öi'tartado, slingrande stammars jämförande anatomi. •^ö 



öfriga delen, och i denna allra innersta del begynna de prokambiala delningar, 

 genom hvilka de primära kärlknippena uppstå. Emellertid finner niiin ]iå en- 

 staka ställen på insidan af ringen vanligen, dock ej alltid, på de [)nnkt(!r af 

 stammen, där de första antydningarne till de sex i barkparenkymet senare upp- 

 stående koUenkymlisterna visa sig, ungefär vid 3 — 5 bladanlaget två eller tre, 

 någon gång fyra celler radialt anordnade. I storlek skilja de sig knap])ast 

 från den öfriga väfnaden, men den innerst belägna visar en sekundär ffirtjock- 

 ning i väggen, hvilken i längdsnitt visar sig vara en spiral- 

 fiberförtjockning. Cellen är en trakeid. Förvedningen är rt^^^=^ 

 ytterst svag, visar med Horoglucin och saltsyra endast en svag ^PoosB^c ''^' 

 ton i rosa, men förvedningen framträder klart och tydligt i f^^So^'' 

 polariseradt ljus. På detta sätt upjikommer i detta stadium ^ß°^^f^9'^ 

 med ungefär lika mellanrum (> — <S — 10 små spiraltrakeider; ^€'^r?nc?cW 

 den iirimära xylemdelens fiU'sta förvedade element. Ofta Or®^?o-C 

 sluter sig till detta först uppkomna kärl ännu ett eller någon- '^oO'^ '" 

 gång två, hvilka äfven de ej bli större än det första eller Fig. 12. 



ungefär 0,005 — 0,i)07 mm. Dessa kärl äro ei element i den Tvärsnitt genom 



^ •' ung stam af /iM)/i»/«Ä 



radiala rad, utaf hvilken det fiirsta var det innersta, utan /-"jiw^w-f-fter de första 



Kärlens anläggning. 



äfven de innersta elementen i nya radiala rader, som iiå ena « epidermis; hp bark- 



^ parenkym; t initial- 



eller bägge sidorna slutit sig till den fitrst bildade. i'i,'-g ™ed garfsyrebe- 



'- ' hållare och i sin nedre 



Innanför den nu beskrifna prokambiala cylindern finnes del tvänne i heit svart 



tecknade spiralfiber- 



en storcellig märg. Redan mycket tidigt börjar i denna tr^keider; m märg. 



O o i' OJ 2Sfl/ 



intereellulärer att uppstå. Märgens celler visa sig emellertid 

 i längdsnitt bestå af tvänne skarpt skilda former. De periferiskt belägna äro 

 korta, nästan isodiametriska, vanligen rundade, under det att de centrala cel- 

 lagren äro skarpt rektangulära och anordnade till en axil sträng. 



Ameristiska sträckningsstadiet. 



Det är under detta som humlerankans egentliga lilngdtillväxt eger rum, 

 äfven om den kan sägas fortfara t. o. m. ett stycke ned i de internodier, i 

 hvilka d(Mi sekundära tillväxten redan begynt. Det är ock i de i detta sträck- 

 ningsstadium varande internodicrna, som de af retningsförhållanden orsakade 

 lifsjirocesser ega rum, hvilka yttra sig såsom slingring. FAt ingående på de 

 olika teorierna för denna ligger utanför mitt ämne, så mycket mer som dessa 



