•54- (iiiuiiar Aiidei'ssnn. 



som ilr torvillande lik Viuiliga tvärväggar. Deras oregelbuiuliia t'örlo|>]i, an tvärs 

 öfver, all något konvext, an starkt hvälfdt, an sne<lstäl(lt gör, jämte det olika 

 afståndet mellan dem — än stå de alldeles inpå hvanindra, (tatl. lig. 7), än 

 kan man fiilja en garfsyrebehällare genom långa snitt utan att tinna spår af 

 dem — det högst osannolikt, att det slaille vara värkliga tvärväggar, som he- 

 teekna de' olika celler, utaf hvilka garfsyrebeliållarne i så fall skulle v;ir:i sam- 

 mansatta. — D+Mi enklaste formen för den egendouiliga ITirdelning af innehållet 

 som orsakar dessa skenväggar synes på tafl. fig. 7; här ser man tydligt att 

 det ej är fråga om några värkliga väggar. Få de deremot en fastare kontu- 

 reiiug, oeh sålunda l>ilda ei% tillstoppning i garfsyrebehålhiren, mot hvilken en 

 del innehåll samlar sig, är ännu ett steg taget till likheten mod värkliga väi^- 

 gar. Ett sådant fall är afbildadt å tatl. fig. 9, där jag dock (^j ])å den ena 

 sidan kunde finna att denna '"hotten" såsom jag skulle vilja kalla dessa liildiiingar 

 i garfsyrebehållarne sammanhänga med behållarens vägg. Till sist skall endast 

 heskrifvas ett mycket upplysande fall, afteeknadt ])ii tafl. lig. 8. 1 ett snitt 

 af Huiiiiihis /(iponiriis fans en botten, hvilken som en bred, skarpt markerad 

 skifva slöt sig till bägge väggarne. Vöy att vai'a säker ])å att ej något obsi^r- 

 vationsfel fiu'elag, tillsattes koncentrerad svafvelsyra, hvilken löste kringliggande 

 väfnad, så att garfsyrebehållaren kom att ligga fritt. Den undergick vid denna 

 beliandling ej ringaste förändring, och är synnerligen natiirtroget aftecknad på 

 iiäinda Hgur. Någon vidare förklaring torde svårligen vara af niulen, bottnen 

 består af samma material, som i allmänhet fyller behållaren. Detta har fiu- 

 svnnnit från de ofvan och nedan liggande jiartierna, där endast strängar af det- 

 samma är kvar. Ett ytterligare bevis ftu' att det endast är af innehållet bil- 

 dade bottnar, ined hvilka man härvidlag har att göra, är att plasmahnden, såsom i 

 nämda lignr tydligt synes, aldrig omsluter dem utan passerar förbi. — F(")r att än 

 ytterligare öfvertyga mig om att man härvidlag värkligen icke hade att giira HK^d 

 en cellulosameinbran, har jag fiu'sökt reaktion på detta ämne, dels den af gammalt 

 använda med jod och svafvelsyra, dels med jinlibsforsyra '), hvilken senare n^ak- 



') Mangin L. Sur les réactifs jodés de la celhiloso. ]>ull. d. 1. Soc. bot. de Fraiicp. 

 Deuxieiue ser. Toiiie X. 1888; sid. 422. Förf. rekommenderar liiir under kritik af de 

 äldre metoderna "acide phosphorique jodé", franistäld genom att till en koncentrerad lös- 

 ning af fosforsyra sätta jodkalium ocli jod, såsom genom skärpan och klarheten i reaktionen 

 "destiné — — — — ii remplacer avantageusement le chlorure de zinc jodé et 1'acide sul- 

 furique jodé". \\d användandet af detta reagens, tillredt med den mest minutiösa nog- 

 grannhet efter i-eceptet, visade det sig emellertid .-tt man visserligen kunde få väggarne 



