Studier üfvci' üi'tartado, slinsraudc stammars jämlTiraiidp o.iiatonii. -»O 



tiuu dock tonlo vara tämligen värdoliis, utaii att crhälla nag-oii ivaktion pa 

 dessa bottnar. ') Slntresultatet blir sålnnda att garfsyrebehållarne i likhet 

 med de oledade mjölksaftkärlen äro långa rör utan tvärväggar, hvilka 

 dock i äldre stadier, dä innehället delvis försvunnit kunna igenstoi)- 

 pas utaf bottnar, bildade i olika former, af material till sin konsistens 

 likartadt med det, som utgör den hufvudsakliga delen af deras innehåll. 



Innehållet i garfsyrebehållarne försvinner, som nämdt är, ofta. I den yt- 

 tersta stamspetsen äro alla fullständigt fylda, men redan då de sex första kärl- 

 knippenas primära xylemdelar börja anläggas, tömmes en och annan af de utan- 

 för liggande behållarne. Ju längre ned man sedan undersöker stammen hnner 

 mail att allt färre och färre behållare äro fylda; alla stadier från öfverfylda till 

 alldeles tömda kan man finna där. Se figurerna 11, 14, 10, [% 13 å tafl. 

 I de stammar af Humultis japonicus^ jag varit i tillfälle att se, äro dock 

 alltid en del fylda äfven i de nedersta internodierna, men jämte dem Hnnas 

 också en ännu större mängd tömda. Hos kraftigt vegeterande ^stammar af H. 

 Lupulus och CaniKihis srdiva — hos hvilken art garfsyrebehållarne visa full 

 öfverensstämmelse med dem hos Hwttndus — är det däremot i den allra nedia'- 

 sta delen af stammen oftast ej möjligt att påträtta en enda, som ej är tömd. 

 Denna tömning försiggår successive sä, att ett stycke kan vara fullständigt el- 

 ler i det närmaste tömdt, under det att närgränsande ej visar spär till någon 

 förändring. Vid tömningen ordnar sig innehållet ofta strängvis i behållaren, i 

 detsamma uppträda runda bildningar, möjligen oljedroppar eller dylikt (tatl. 

 fig. S). Alla reaktioner för utrönande af dessa korns eller droppars beskaften- 

 het ha emellertid varit resultatlösa. Ett annat anmärkningsvärdt förhållande 

 är att i äldre internodier de på stammens konkava sida liggande behållarne 

 ofta äro hoptryckta (tafl. hg. (3), utan att man på öfriga element i väfnaden kan 

 mäi'ka någon förändring. 



Efter denna redogörelse' fTir de hos Hiiiinlii^ och Cainiuhis ujipträdande 

 egendomliga element, som här benämts garfsyrebehållare, tord(i det ej vara ur 



svartblå — liksom med lämjiligt koncentrerade lösningar af alla preparat med fri jod — 

 men pä intet vis bättre än med de gamla roagentienia, tvärtom förstördes snitten delvis ge- 

 nom den koncentrerade fosforsyrclösningens starkt vattenupiisupande förmåga 



' ) .Jag hänvisar här till det sid. 30 sagda om garfsyrans möjliga inllytande äfven pä 



en cellulosavägg. 



