Historik. 



iJe olika grupperna inom Pteridofyternas 8tora provins hafva alla varit föremål 

 f()r många och omfattande anatomiska undersökningar, så att det med skäl kan 

 anmärkas af Goebel '), att denna växtgrupp hör till de mest genomarbetade i 

 växtriket. Den Lycopodinéerna behandlande litteraturen är äfven ganska rik- 

 haltig, om ock den mera hänför sig till stammens och rotens än till bladets 

 anatomi. I den litteratur, som beskrifver bladbyggnaden framträder först Rus- 

 sows år 1872 utgifna digra af handling "Vergleichende Untersuchungen der 

 Leitbündel-Kryptogamen", i hvilken Selaginellabladet något utförligare behandlas, 

 under det att Lycopodiumbladet endast i största korthet omnämnes. Med af- 

 seeude på Selaginellabladet ^) fäster författaren särskildt uppmärksamheten på 

 epidermis och framhåller, att denna väfnad antingen kan vara likartad eller 

 olikartad på öfver- och undersidan, att klyföppningarne på ett undantag när 

 (S. pubescens) befinna sig på den undre sidan, att de kägellikt tillspetsade 

 epidermiscellerna föra 2 till 3 stora klorofyllkroppar, under det att de sträckta 

 på undersidan belägna öfverhudscellerna innehålla en stor mängd små klorofyll- 

 korn. Hvad beträffar grundväfnaden påpekar han förekomsten af kägellikt till- 

 spetsade celler i dess mot ljuset vända del hos några arter. Kärlknippet be- 

 röres endast med några ord. 



I årgången för 1872 af Botanische Zeitung förekommer en af handling med 

 titeln "Zur Morphologie der Gattung Lycopodium" af F. llegelmaier, i hvilken 

 i förbigående omnämnas några anatomiska egendomligheter i bladen, särskildt 

 hos arten Lyc. iiiundatum. Författaren beskrifver den stora slemgången i bladen 



') Grundzüge der Systematik uud Specielleii Pflanzeumorphologie. 

 2) Sid. 136—138. 

 Lunds Uuiv. Årsskrift. Tom. XXVIII. 



