o Johan Erikson. 



mekaniska cellerna samt i hela epidermis hos S. rupestris och involvens når 

 sitt maximum. Svag förvedning har endast iakttagits hos S. spinosa. Inner- 

 vägg och mellanväggar äro i allmänhet icke kemiskt förändrade; endast hos de 

 merannämda rupestra Selaginellaarterna finnes en svag kutisering. 



Khjiföppninr/arnr äro i allmänhet belägna på bladets undersida, närmade 

 intill medelnerven, och bilda således en begränsad transpirationsyta. Ett in- 

 tressant förhållande företer S. rupestris och i någon mån äfven S. Oregana, hos 

 hvilka det klyföp])niiigarnc bärande partiet är insänkt. Ganska ofta förekomma 

 likväl klyföppningarne strödda öfver hela den undre ytan, fastän de äfven i 

 detta fall uppträda i öfvervägande mängd under medelnerven. Ytterst sällan 

 äro de belägna på den öfre sidan af bladet. Hos S. saccharata sitta klyf()pp- 

 ningar både på den öfre och den undre sidan, på båda sidor i medelnervens 

 närhet. Likaledes förekomma hos S. lepidophylla och pilifera klyföppningar 

 strödda på hela den öfra ytan utom på det förtunnade kantpartiet. Hvad oi'ien- 

 teringen beträffar, så äro klyföp])ningarne ganska regelbundet anordnade, enär 

 klyföppningsspringan i allmäuhet är parallel med medelnerven. — De öfriga 

 epidermiscellerna på transpiratiousfältet äro betydligt kortare än de längre åt 

 sidorna belägna epidermiscellerna, naturligen beroende derpå, att de uppkommit ur 

 samma initialer som klyföi)pniugarne (Tab. I Fig. 2). Detta antagande bestyrkes 

 deraf, att epidermiscellerna i bladets spets, der klyföppningar saknas, äro mera 

 långsträckta. 



I genomskärning äro stomacellerna mindre än de eg. epidermiscellerna 

 (Tab. I Fig. o). Deras väggar äro temligen tunna och listerna äro antingen 

 alls icke eller endast svagt utbildade. Egendomligt nog visa väggarne i Hera 

 fall, trol. alla, icke någon kutinreaktion. Atlossar man ett stycke af epidermis 

 och behandlar det med kalihydrat, färgas epidermiscellerna gula, men stoma- 

 cellerna äro alldeles oförändrade. Andhålorna äro stora. 



HårJnJdniiijjar. Bladkanterna äro vanligen försedda med bihang af vexlande 

 längd, hvilka stundom endast förtjena namnet (änder, men ofta äro af en sådan 

 längd, att de böra kallas trikomer. De äro ant. en- eller flercelliga. Föröfrigt 

 förekomma inga hårl>ildning;ir hos de undersökta arterna. 



GdlimicMU. Eijidermiscellerna innehålla klorofyll, stärkelse och cellkärna. 

 Att här närmare ingå på en beskrifning af den ofantligt vexlande formen hos 

 kloroplastei'ua, anser jag icke behöfligt, i det jag hänvisar till ai'tbeskrifningen. 

 Klorofyll saknas eller är åtminstone ytterst svagt utveckladt i hela epidermis 

 hos S. lepidophylla, pilifera, rupestris och involvens. 



