1 o Joliau Eriksnu. 



Bladanatomien hos detta släkte företer en ganska stor likhet med orni- 

 bunkarnes. Äfven hos dessa växter är grundväfnaden merendels ytterst lakunös, 

 vanligen odifferentierad, men stundom differentierad i palissad- och svampparenkym. 

 Epidermis har stundom palissadform, och ett hypoderma, om ock af annan natur 

 än hos Öelaginella, förekommer hos några arter '). 



Selaginellaarterna växa i allmänhet på fuktiga, skuggiga ställen med jämn 

 temperatur. "Ils réussissent mieux", för att citera Spring, "dans les iles et les 

 pays maritimes." I mörka, fuktiga skogar, i grottor, der de ofta öfverkläda 

 hela väggar, i bärgsskrefvor och sumpptrakter hafva de sina älskliiigslokaler. 

 Sällan Jivo de alpina. Ett exempel härpå erbjuder den inhemska arten S. spi- 

 nosa, men denna växt förekommer endast på fuktig grund, inbäddad i mattor 

 af gräs eller mossa. Under andra transpirationsförhållanden lefva t. ex. S. ru- 

 pestris, som trifves på klippor och i kalla fjälltrakter i Asien, Afrika och Ame- 

 rika, S. Oregana, hvilken likt en mängd Lycopodiumarter uppträder som epifyt 

 samt S. lepidophylla, utmärkt genom sin förekomst ])å exponerade lokaler och 

 genom sina passiva vandringar, i det att don kan ryckas upp ur sitt Substrat 

 och föras omkring af vinden samt sedan vid återinträdande fuktig vädei'lek åter 

 slå rot och lefva upp på nytt ''). 



Hehl bladbyggnaden hos flertalet af dessa växter uttrycker, att de lefva 

 under sådana förhållanden, att de i stället för att behöfva skydda sig mot för 

 stark transpiration snarare måste sträfva att påskynda denna process. Klyf- 

 öppningarne äro i allm. belägna på den mest lakunösa delen af bladet, under 

 medelnerven; på de dorsala bladen förekomma de på den uppåtvända ytan. 

 Stomacellerna hafva inga väl utveckladi^ kutikularlister. Med afseende på traii- 

 spirationsprocessen stå som bekant tvänne meningar skarj)t mot hvarandra, den 

 ena företrädd af Kohl m. fl., som i transpirationen se en vital process, en för 

 växtens lif nödvändig akt, den andra företrädesvis representei'ad af Volkens, hvilken 

 uppfattar transpirationen helt enkelt såsom ett fysiskt afdunstningsfenomen, jäm- 

 förligt med en fri vattenytas afdunstning. De hos flerrah't Selaginellai befint- 

 liga anatomiska egenskaperna tala, såsom redan förut antydts, för den förra 

 uppfattningen. Blir transpirationsproccssen någon gång Ulligare på gruntl af 



') Jmfr F. W. C. Aresclioug: .Jäniförauile Undersökningar o. s. v. sid. 202—210. A. Vinge: 

 Bidrag till kännedomen om ormbunkarnes Ijladbyggnad. Tli. Petersolm: De inhemska orni- 

 buukarues bladbyggnad. 



^) Leclerc du Sablon: Sur la revivisceuce du Selagiuella lepidophylla. V. B. Wittrock: 

 Biologiska Orinlmnkstudier. 



