14 



Johan Erikson. 



celler, hvilka på tvärsnittet visa sig tjoekväggiga och liafva kutiserade raem- 

 braner, finnas vanligen i olika tal äfven inne på bladskitVan (Tab. I Fig. 4). 

 Af de anförda karaktärerna framgår, att deras funktion är mekanisk. — 

 Kloroplasterna i undre epiderniis äro talrika oeli ligga ofta i perlbandslika 

 rader. I de korta cellerna på transpiratiousytan äro de strödda. Äfven i 

 storaacellerna finnas Hera kloroplaster, som ligga i en eller två kurvor, en an- 

 01'dning, som tydligen betiiigas af cellernas form. De ofvannämda mekaniska 

 cellerna sakna lefvande innehåll. 



På tvärsnittet visar sig den öfre epidermis bestå af palissadformiga celler. 

 De tillhöra den typ af assimilationsceller, som Haberlandt kallat "Trichterzellen" *), 

 på grund deraf att cellerna afsmalna nedåt. Deras höjd är något större än 

 bredden. Kloroplasterna äro mer eller mindre tydligt u-furmade, enligt Haber- 

 landts terminologi "muldenförmig", af intensivt mörkgrön färg och innehålla 

 små stärkelsekorn. Undersidans öfverhudscellcr äro kvadratiska med de inre 

 hörnen afrundade. Ytterväggen är i båda epidermislagren ytterst tunn, dock 

 något tjockare än inner- och mellanväggarne, föi'sedd med en kunn kutikula, 

 men för öfrigt icke kutiserad ej heller förvedad. Klyföppningscellerna äro i 

 genomskärning mindre än epidermiscellerna (Tab. I Fig. 3). De äro försedda 

 med en svag ytterlist, men nästan utan innerlist. Andhålan är temligen rymlig. 



Mesofyllet framträder på tvärsnittet som en mycket svainpig väfnad, i det 

 att dess celler äro oregelbundet formade med antingen korta och breda eller 

 långa och smala utskott, hvarmed de stå i förbindelse med andra grundväf- 

 nadsceller eller med öfvcrhudscellerna, hvilka äfven kunna skicka ut mötande 

 utskott (Tab. I Fig. 8). I närheten af medelnerven antaga cellerna ofta stjärn- 

 form, hvarigenom denna del af grundväfnaden blir ytterst lakunös. På längd- 

 snittet äro cellerna långsträckta och försedda med utskott och inbuktningar, 

 isynnerhet i medelnervens närhet. Inbuktningariie korrespondera med andra 

 cellers inbuktningar, hvarigenom större och mindre lakuner uppstå. Stundom 

 få cellerna ett zigzagformigt eller slingrande förlopp. I bladspetsen äro cellerna 

 rundade. Mesofyllcellerna innehålla talrika rundade klorofyllkorn. 



Bladet genomdrages af ett enda kärlknippe af i jämförelse med högre 

 växter svag utveckling. Xylemet utgiires hufvudsakligen af spiraltrakeidor, 

 hvilka antingen hafva en enkel eller dubbel fiber, i hvilket senare fall fibrerna 

 korsa hvarandra. Här och der förgrenar sig en fiber, så att trakeiden tendei'ar 



') Verffleichende Anatomie o. s. v. sid. 12-4. 



