1 1' Johan Erilvsoii. 



klubbfoj'inade. Likaledes äro kloroplasterna i imdre epidermis högst vai-ieraiide, 

 runda, aflånga, biscuitformade o. s. v. Utan tvifvel angifva dessa former olika 

 delningsfacer, då alla möjliga öfVergångar mellan de olika ofvaunämda tre 

 Inifviidformerna kunna iakttagas. Det förtjenar anmärkas, att färgen på kloro- 

 plasterna i allmänhet aftager i intensitet från de öfversta cellagren i bladen 

 hos Öelaginellai till de undre, så att mesofyllet har ljusgröna kloroplaster och 

 den undre epidermis blekgröna eller stundom nästan ofärgade, i det att kloro- 

 [)lasterna hålla på att öfvergå till leucoplaster. — För öfrigt kan anmärkas, 

 att äfvon hos denna form mekaniska öfverhudsceller förekomma dels i blad- 

 kanten dels på den undre ytan. Phloemet består liksom hos föregående af 

 tjockväggiga, trånglumiga element med spiralstrierade väggar och omgifves af 

 tunnväggiga, rel. storlumiga celler, innehållande kloroplaster. — Som en skilje- 

 karaktär från föregående kan framhållas, att ytterlisten på stomacellefna är 

 mera utvecklad. Ivlyföppningar halva observerats, der springan icke varit pa- 

 rallel med medelnerven, utan antingen sned eller vinkelrät mot densamma. 



Selaginella denticulata Link. 



En tcmligcn späd, småbladig art, som förekommer i Sydeuropa. Med af- 

 seende- på mesofyllets beskaffenhet sluter den sig närmast till friregåcndc art. 

 Epidermis' yttervägg är något förtjockad och kutiscrad. Klyfü[)pningariui äro 

 dels belägna under medeluerven dels ensidigt på den ena bladhälftens undersida. 

 Dei'as stomaceller hafva väl utvecklade ytterlister. De mellan klyföppningarne 

 belägna cellerna äro något undulerade och temligen tunnväggiga, de på andra 

 sidan af medelnei'ven belägna cellerna hafva raka väggar och starkt förtjockad, 

 med kutikularvårtor försedd yttervägg, åtminstone på. bladets nedre hälft. På 

 den öfre epidermis äro cellerna på det parti, som motsvarar den klyföppnings- 

 bärande delen förtjockade i ytterväggen, men den andra hälften har relativt 

 timnväggiga celler. Denna olikhet i ytterväggens mäktighet på olika delar af 

 liladet måste förläna detta en viss förmåga att rulla ihop sig vid torka och d(!r- 

 igenom nedsätta transpirationen. De anatomiska förhållandena hos denna växt 

 antyda, att den förekommer på temligen exponerade lokaler. 



Selaginella uncinata Spr. (Tab. I Fig. 10). 



Ofre epidermis visar en vågig kontur, så att cellerna komma att, såsom 

 Kussow') anmärker, lilcnii dul)belkäglor. Cellformen varierar något, ty cellerna 



') K. Eussow: aal', st. sid. 138. 



