1 ö Johan Eriksou. 



Selaginella haematodes Spring. (Tab. I Fig. 9). 



Detta robusta species skiljer sig från de föregående genom ovanligt små- 

 lumiga element i alla väfnader. Epidermis' yttervägg är något tjockare än 

 vanligt, isynnerhet på den undre ytan, der den dessutom bär kutikularvårtor. 

 Några af cellerna på denna yta hafva membranen rimdt om förtjockad. På 

 några ställen af bladen, isynnerhet upp mot spetsen, är ett rrklt färgämne im- 

 ]ii-egneradt i membranen, hvilket förlänar bladet ett i'ödfläckigt utseende. Mellan- 

 väggarne äro i allmänhet föga eller icke undulerade. I kärlknippet äro de inre 

 trakeiderna trånglumiga, de yttre mera vidlumiga. Bastets element äro fylda 

 med en grumlig, grönaktig massa. 



Selaginella apus Spring. 



Bladen hos detta lilla species äi'o ytterst svagt utvecklade, i det att de till 

 större delen äro uppbygda af endast de båda epidermislagren. Enligt Haber- 

 landt ') skulle bladet hos denna art förutom kärlknippet endast bestå af tvänne 

 cellager, de båda öfverhudarne, men i närheten af medelnerven uppträda några 

 fä mesofyllceller, hvilka hafva samma form som hos S. Martensii. Epidermis- 

 cellerna hafva tunn yttervägg. Undersidans epidermisceller äro i medelnervens 

 närhet anordnade parallelt med bladets längdaxel men för öfrigt i kurvor, som 

 böja från basen ut mot kanten. Deras mellanväggar äro skarpt undulerade. 

 Klyföppningar förekomma, på hela den undre ytan och riitta sig i sin oriente- 

 ring efter de öfriga epidermiscellerna. Kärlknippet består af ett par eller tre 

 sjjiraltrakeider, hvilka äro svagt förvedade, och långsträckta bastelement med 

 tvära eller tillspetsade ändar, som ligga i en enkel krets omkring xylemet. 

 Det är en fibrovasalsträng i sin primitivaste form. 



Enligt Haberlandt ' ) saknar denna art alldeles epidermis, i det att han 

 hänför det öfre cellagret till assimilationsväfnaden. Redan Russow ^) anser den 

 uppfattningen, att en del Selaginellaarter skulle sakna epidermis på den öfre 

 ytan, ligga nära till hands, men förklarar på samma gång, att en hel del fakta 

 strida deremot. Så fi'amhaller han, att klyföppningar finnas på båda sidor hos 

 några Selaginellor, att hos S. cuspidata palissadceller förekomma på ena blad- 

 hälften och vanliga celler ä den andra samt att de dorsala bladen hafva klyf- 



') G. Haherlandt: Yer.üleichende Anatomie des üssimihitorisilicii (iewfbesystenis der 

 Pflanzen. PriiiL>slieinis .Tahrbnclier l!d. XIII sid. 124. 

 ^) Kussow: anf. st. sid. 1.^7. 



