Bidrag till käniietloraen om Lycopndinébladens anatomi. >- ■' 



öppningainie på den iippåtvettande palisaadformio-a epidermis. Haberlandt räknai- 

 visserligen klyföppningarne till ett helt annat system än epidermis, nämligen till 

 "das Durchlüftungssystem", men dä klyföppningar förekomma endast der en utpräg- 

 lad epidermis är utvecklad, alltifrån mossornas sporokarpium och högre upp i 

 systemet, då klyföppningscellernas membraner visa samma struktur som vanliga 

 epidermisceller, äro försedda med kutikula o. s. v., då stomacellerna hafva ge- 

 mensam genesis med epidermiscellerna och då öfvergångsformer mellan epider- 

 misceller och klyföppningsceller (bicellerna), hvad cellformen beträffar, förefinnas, 

 så måste erkännas, att goda skäl föreligga för den meningen, att klyföppnings- 

 cellerna tillhöra samma system som de egentliga epidermiscellerna. Ofvannämde 

 författare grundar som bekant sin väfnadsindelning hufvudsakligen på fysiolo- 

 giska förhållanden, under det att äldre anatomers system hvila på anatomiska, 

 histogenetiska, topografiska och fysiologiska grunder. Det synes sannolikt, att 

 en indelning, för hvilken afseende fästes vid så mänga förhållanden, måste 

 blifva så att säga lika "rättvis" som den fysiologiska skolans ensidig. Också 

 erbjuder den af Sachs grundade indelningen i enkelhet och klarhet intet öfrigt 

 att önska. För att återkomma till den omtvistade väfnaden hos Selaginella, 

 så måste det för visso förefalla "etwas befremdend" att söndersplittra, hvad 

 Sachs och anatomei' af hans skola kallat hudväfnad, i fyra system: assimilations- 

 väfnad, transpirationsväfnad, bortledningsväfnad och mekanisk väfnad, och tydli- 

 gen förklaras förhållandena enklare och naturligare genom förklaringen, att epi- 

 dermis afpassat sig för olika funktioner, så att den i ett fall blifvit assimilatorisk, 

 i ett annat mekanisk o. s. v. De celler, som Haberlandt räknar till assimila- 

 tionssystemet, öfverensstämma äfven i väsentliga anatomiska förhållanden med 

 vanliga epidermisceller: deras yttervägg är nämligen stundom förtjockad och 

 kutiserad, de hafva alltid en tydlig kutikula. Afven af komparativa skäl, vid 

 jämförelse med andra arter, som hafva en oomtvistad öfre epidermis, tvingas 

 man att inordna dessa celler under kategorien hudväfnad. 



Till denna art sluta sig tre andra arter, S. jungermannioides, brasiliensis, 

 monospora, hvilka att döma af det torra material, som stått mig till buds, 

 alldeles tyckas sakna mesofyll. 



Selaginella jungermannioides Spring. 



Ytterväggen är tunn. Små kutikularvårtor syntes förekomma på alla cel- 

 lerna, både på den undre och den öfre ytans. Undre epidermis har raka mellan- 

 väggar. Klyföppningarne äro belägna under medelnerven. 



