o 4 • Jolian Erikson, 



förklaras i öfverensstäniiiielse med Pick såsom en aktiv orientering- pt't(M' tht 

 infallande ljuset. 



Cellväggarne äro antingen ytterst tunna (L. retlexum) eller temligen tjoeka 

 (L. rufescens, Billardieri). Till sin kemiska natur äro de i allmänhet oförän- 

 drade, men hos några arter svagt förvedade (L. annotinum, Jussisi). Då ligni- 

 fiering endast förekommer hos arter, livilka växa på större afståud från ekvatorn 

 eller också på högre bärg, vinner F. Noacks ') med afseende på barrträden upp- 

 stälda hypotes, att kölden är den verkande orsaken till denna kemiska förän- 

 dring, bekräftelse. — Hos en stor mängd arter finnas på de ställen, dei' griiiid- 

 väfnadscellerna beröra hvarandra, egendomliga porösa bildningar, porskifvor, 

 livilka isynnerhet äro starkt utvecklade hos Lyc. annotinum. Areschoug be- 

 skrifvei' dem hos denna art med följande ord: "synnerligen anmärkningsvärd är 

 den ansenliga förtjocknijig af och den rikliga i'örekomsten af porer i de delar 

 af väggarne, med hvilka tvänne cellei' ligga intill hvarandra. Mär ett dylikt 

 parti af en cellvägg framträder frilagdt på preparatet, ser detsamma ut som en 

 tjockai'e jtorös skifva, nästan som en silskifva, som skarpt afsticker mot den 

 annai's tuinui membranen" '■'). Dessa bildningars ändamål är tydligen tvåfaldigt: 

 att åstadkomma en fast förening mellan cellerna och på samma gång förmedla 

 saftcirkulationen. 



Egendomlig är den fru'tjockning och koUabering af celler, som förekommer 

 i äldre blad och är synn(M-ligen utpiiiglad hos L. Selago och lucidulum. 



En lakun föi'ekommer ofta under kärlkni])[)et, såsom hos 1j. annotinum 

 m. H. En rundad, begränsad, med epitelceller beklädd lakun 1'öickommer hos 

 L. inundatimi, cernuum, laterale och alopecuroides. Troligen är denna iUVei'allt 

 liksom hos den första arten slemföraiuie. 



Innehållet utgöres af cellkärna, klorofyll och i vissa fall äfven af stärkelse. 

 Kloroplasterna hafva hos våra ai'ter formen af små runda korn xjch öfverens- 

 stämma sålunda med högre växters kloroplaster. Hos en del exotiska former 

 hafva äfvenledes kornlika kloroplaster iakttagits, men hos andra tycktes samma 

 förhållande råda som i vissa fall hos Öelaginella?, nämligen att en enda eller några 

 få stora kloro|)laster fylde cellerna. Men då undersökningen företagits på tori't 

 matei'ial, är det vanskligt att fälla ett bestämdt omdöme med afseende })å cell- 

 innehållet. Om vintern tyckas kloroplasterna hos våra arter förena sig till en 



') I'\ Noack : I)er Eiiifluss des Klimas aixf die Ciiticiilarisat.ion und Verliolzuny der 

 Nadeln einiger C'onif'eren. Priugsheinis .lalirl)üclier 18 Bd. 



■') F. Areschoug: J.äniförande Undersökningar o. s. v, sid. '210. 



