Bidrag till kännodomeii om Lyuopodinobladeus anatomi. 



37 



nod från trädstanimarne (''ex arboribus pendentes" ')• Lyeopodierna tillhöra den 

 o-rupp af epifyter M, hvilka icke ega några särskilda inrättningar för uppta- 

 gandet af vatten eller näringsvätska, ntan nöja sig med det vatten, som finnes 

 på värdplantans stam. I deras anatomiska byggnad visa sig inga specifika 

 'epifytiska'" karaktärer. Liksom de flesta epifyter förete de öfverensstämmelse 

 med xerofilerna, i det att epidermismembranerna äro starkt förtjockade och 

 kutiserade, en naturlig följd deraf, att epify terna liksom xei'ofilerna lefva under 

 omständigheten af förminskad vattentillgång, hvarför transpirationen så mycket 

 som möjligt måste nedsättas. 



Bladen hos dessa växter äi'o alltid pcrenncrande, i vårt klimat således öfver- 

 vinti'ande, i tropiska trakter kvarsittande under den torra årstiden. De äro 

 sålunda tidtals blottstälda för faran af uttorkning, hvarför det gällei' \"6i' dem 

 att så mycket som möjligt nedsätta transpirationen, detta så mycket mera, som 

 deras rotsystem i allmänhet «-är föga utveckladt. Också hafva vi nästan öfvcr- 

 allt funnit skyddsinrättningar, som afse att motverka en för liflig trans])iration: 

 en tjock, kutiserad yttervägg, ett ringa antal klyföpjtningar, väl utbildade kuti- 

 kularlister på stomacellerna, små andhålor. Mei'a speciela skyddsinrättningar 

 förekomma äfvenledes. Som bekant utgör reduktion af den transpirerande ytan 

 ett af de verksammaste medlen mot en öfverdrifven transpiration, hvarpå isyn- 

 nerhet många ökenväxter enligt Volkens ^) vackra undersökningar erbjuda in- 

 struktiva exempel. Något liknande flnna vi hos L. complanatum, i det att 

 bladytan genom bladens sammanväxniiig med stammen högst betydligt förmin- 

 skas. I ännu högre grad är denna princip genomförd hos Lyc. casuarinoides, 

 hos hvilken art bladen äro reducerade till små emergenser, hvarigenom växten 

 får en viss habituel likhet med Casuarina, samt hos det i morfologiskt och bio- 

 logiskt afseende intressanta släktet Psilotum. Hos Lyc. alpinum och erythiumm, 

 båda alpina, ernås skydd mot en för liflig transpiration särskildt derigenom, att 

 bladen äro tilltryckta ocli klyföppningarne lielägna på den inre ytan. I^ycopo- 

 dium reflexum har klyföppningarne belägna på den undi'e ytan, men då bladen 

 äro nedböjda, vinnes äfven af denna rupestra art ett välbehöfligt skydd. Ett 

 tredje sätt att skydda klyföppningarne finnes hos L. gnidiodes, hos hvilken blad- 

 kanterna äro inrullade öfver transpirationsstrimmorna. 



') Spring. 



•*) A. F. W. Scliimper : Die epiphytische A'egetation Amerikas sid. 35. 



^) G. Volkens: Die Floi-n der ^Egyptiseh-Arabischeii Wüste sid. 41 S. 



