Bidrag till känuedouieu om Lycopodinébladeus anatom . "±3 



äro mera långsträckta och genom sina utlöpare, isynnerhet i bladets bas, bilda 

 en starkt lakunös väfnad. Den morfologiska nndersidan är sålunda hos denna 

 arts blad liksom på de dorsala bladen hos Öelaginellse den fysiologiska öfver- 

 sidan. Kärlknipi)et intager ett något excentriskt läge, då det är närmadt den 

 öfVe epidermis. Hela tvärsnittet visar ofta en svag lignifiering. 



Lycopodium complanatum L. 



Den dorsiventi-alitet, som i någon mån är antydd hos L. alpinum, äi- hos 

 detta species utpräglad. Man måste sålunda skilja mellan dorsala, laterala och 

 ventrala blad. Bladen äro ytterst svagt utvecklade; deras fria del är endast 

 2 — o mm. lång; med sin undre del äro de sammanväxta med stammen. 



De laterala l)laden hafva en egendomlig form: de äro trekantiga i genom- 

 skärning, med en öfre, en undre och en inre, stammen tilltryckt yta. Fvlyf- 

 öppningarne förekomma i största mängd på den öfre ytan, isynnerhet nere vid 

 basen och visa icke någon regell)unden orientering; en oc-h annan finnes äfven 

 på den inre ytan, då deremot klyföppningar alldeles saknas på den undre ytan. 

 Mesofyllcellerna mellan kärlknippet, som här ligger tätt intill den inre epider- 

 mis, och det yttre hörnet äro sträckta i riktning från kärJknippct och det yttre 

 h()rnet, men för öfrigt äro de rundade elhn' något oregelmessiga. 



Ofvansidans blad sakna i sin fria del klyföppningar på den undre (yttre) 

 ytan och ha endast några få på den öfre. Deremot finnas talrika, oregel- 

 bundet anordnade klyföppningar på det parti af bladet, som löper ned på stam- 

 men, hvars mycket lakunösa grundväfnad är det egentliga transpirationsorganet. 

 Gruadväfnadscellerna i bladet visa en sned anordning. Bladbasen är ganska 

 lakunös. 



Undersidans blad tyckas alldeles sakna klyföppningai'. Mesofyllets celler 

 äro snedt anordnade. 



De fem ofvan beski-ifna Lycopodiumarterna bilda en ganska naturlig ana- 

 tomisk grupp trots sina morfologiska olikheter, utmärkt genom det förvedade 

 bastet, de sneda i)alissadcellerna och de kraftigt utvecklade porskilVorna. 



Grupp A. 2. 



Lycopodium scariosum Forst. (Tab. I Fig. 14). 

 Epidermiscellerna äro ä ömse sidor om bladet långsträckta, försedda med 

 temligen tjock yttervägg, isynnerhet på öfre ytan, och undulerade jiorösa mellan- 



