18 ■ B. Jönsson. 



Bland de sålunda undersökta frösorterna fanns emellertid ej någon, som 

 eo-entlio'cn hänfiirts till de omtvistade Ijusgroende frihia; hvarför också de på 

 dem gjorda undersökningarne endast voro och äro att betrakta såsom inledande 

 till de följande, här heskrifna. Till frö af dylik art höra deremot åtskilliga 

 gräsfrön, t. ex. frön af Poa, Aira, Agrostis, Alopecurus och Dactylis jemte fif)n 

 af bland andra Beta, Alnus och Betula. Särskildt hafva arter af slägtet l'ou 

 visat sig synnerligen oregelbundna och granntyckta i sina fordringar vid gro- 

 ningsakten, och erfarenheten af Ijusgroning har framförallt koncentrerat sig 

 omkring dem. En grundligare jemförande undersökning af Ijusgroningsförhål- 

 landena hos desamma borde derför också på rent naturliga grunder lemna en 

 bättre belysning och möjlig lösning af den mycket omskrifna Ijusgroningsfrågan. 

 I samma afsigt som förut, att nemligen i första rummet utröna, huruvida en 

 olikhet i groningsresultat verkligen ifrågakom hos anförda frön, när olika slags 

 belysning användes, eller när ljus helt och hållet utestängdes från gronings- 

 bädden, huruvida denna skiljaktighet i resultat var konstant, samt om den- 

 samma, ifall den visade sig såsom sådan, var förknippad med från- eller när- 

 varo af ljus, anordnades derför på alldeles liknande sätt som förut omtalade, 

 vanligare kulturfröns groningar. Undersökningarna i fråga omfattade framf()r- 

 allt frön af Poa pratensis och Poa trivialis, frön af Aira cfEspitosa, Agrostis 

 stolonifera, Alopecurus pratensis, Dactylis glomerata samt Festuca duriuscula, 

 alla — med undantag af den sistnämda — arter, hvilka haft rykte om sig att vara 

 Ijusgroende i högre och lägre grad och såsom sådana angifvits af en eller flera 

 föifattare. Stebler samt Mayer och van Pesch ') nämna sålunda bland an- 

 dra- Dactylis glomerata såsom bevis för att högre groningssiffror kunna ernås 

 i ljus än i mörker, och Aira samt Agrostis uppräknas af åtskilliga författare 

 såsom växter med för ljus känslig frögroning. Alopecurus pratensis hänf()res 

 af Atterberg tjU växter af samma kategori ^), och om Poa-arterna hafva för- 

 söksanställare på detta område oftast varit af den mening, att ljuset spelar en 

 afgjord roll i förenämda hänseende. För Aira cfespitosa samt f()r Alopecurus 

 anmärker Atterberc; d(>rtill en egendomlighet, som stämmer öfverens med den 

 erfarenhet jag gjort ifråga om Agrostis stolonifera och Alopecurus pratensis 



') Mayer och van Pesch, Metliolngiselies ans il. Traxis il. S.imencont.r. (Voi-s.-Stat., 1882, 

 Bd. XXVIII pag. 174). 



') Atterberg, 1. c. pag. 31. 



