24 B. Jönsson. 



ett frös verkliga groninggförmåga, och samtliga försök i denna riktning liafva 

 fört till samma slutresultat. 



Då LiEBENBERO ocli med honom Burchard emellertid påvisade värme- 

 gradens vexling såsom fördelaktig och ansåg densamma i följd häraf i vissa 

 fall såsom nödvändig, använde han visserligen olika konstant temperatur i 

 mörker till jemförelse; deremot togos ej några särskilda mått och steg för att 

 uti de såsom jemför'clseled anordnade Ijusgroningarna mäta den värmegrad, som 

 förefanns i ljuset och tillfördes fröna under olika tider på dygnet; ej heller 

 sörjdes för att hålla värmegraden något så när likartad under hela försökstiden 

 i sist anförda fall. Detta oaktadt hafva båda förf ej tvekat att på sina ex- 

 periment grunda det bestämda antagandet, att ljusets gynsamma inflytande 

 skulle enbart bestå deri, att vid vexlande dag och natt eller uti vexlande sol- 

 ljus och vanligt dagsljus skulle förefinnas en värmekraft, tillräcklig för att i 

 det närmaste motsvara den kraft, som ligger uti på konstlad väg åstadkommen 

 vexling i temperatur. Uti mina redan omtalade försök skulle sålunda, under 

 förutsättning af att ett sådant antagande är i (')fverensstämmelse med verklig- 

 heten, grokraftens försvagande under de olika färgade glasklockorna närmast 

 fö)rklaras af dessa senares olika förmåga att absorbera eller genomsläppa värme- 

 strålar. 



En sådan slutledning kan möjligen vid första påseende synas ganska 

 öfvertygande och riktig. Vid närmare eftersinnande skall man dock finna, att 

 hvad man på sin höjd med visshet kan med ledning af föreliggande fakta på- 

 stå, är, att ljuset i detta hänseende medför samma effekt som det intermittenta 

 värmet. Deremot har man berättigad anledning att hysa tvifvel rörande det 

 riktiga uti den Ltebenbergska— Burchardska satsen, att ljus i föreliggande 

 hänseende är lika med värme, att med andra ord ljusets verkan sammanfaller 

 med värmets. Skall bevisföringen verkligen blifva fullt bindande och öfver- 

 tygande, kräfvas jemte anförda groningar under vexlande värme äfven andra 

 experimentella fin-sidx, i livilka ljuset visserligen får verka på fröna, ukmi i 

 hvilka ljusets värmande strålar så vidt möjligt är medels värme absorberande 

 medel hållas borta från groningsbäddarna och de på dem utlagda fröna. Man 

 skall visa, att det lysande ljuset vid konstant temperatur ej på något sätt för- 

 mår öka groningscnergien eller groningsförmågan hos det frö, hvarom fråga 

 är. Sker ej detta, äi'o Ijusgroningar af ifrågavarande art såsom bevismaterial 



