42 B. Jönsson. 



groningsfenomeiiet bestcämmes derför ej af bakteriers från- eller närvaro, utan 

 måste anknyta sig på det aldra närmaste till den verkan, som ljuset såsom 

 sådant eger. 



En annan förutsättning, som likaledes skulle utesluta ljusets omedelbara 

 inverkan på grobarhetcn, är den, att det eftermognande och det fullt mogna 

 fröet skulle ega olika skalbyggnad. En dylik förutsättning innebär visserligen 

 i och för sig ej någon omöjlighet, då man efter nyare undersökningar att döma 

 torde hafva giltig anledning att tilldöma fröskalet större betydelse vid groddens 

 och groddplantans utveckling ur fröet än som hittills antagits ^). Så vidt 

 mikroskopiska undersökningar gåfvo vid handen, förefanns dock ej någon näm- 

 värd skiljaktighet i anatomisk struktur, åtminstone beträffande undersökta gräs- 

 frön. Skalet hade redan ernått den utbildning detsamma öfverhufvud taget får. 

 Något sådant kunde man också med kännedom om Nowacki's undersökningar 

 öfver sädesslagens -olika mognadsstadier på förhand hafva väntat sig, allden- 

 stund fröna redan uppnått gulmognadsstadiet, d. v. s. det moment, då utbild- 

 ning af fruktvägg fullt afslutats '). Försiggå anatomiska förändringar äro dessa 

 företrädesvis hänvisade till kärnan sjelf och dess väfnader. 



Ceslae har för sin del trptt sig finna tydningen af ifrågavarande ljus- 

 verkan uti ljusets omsättning i värme och ansåg detta bekräftadt deraf, att 

 differensen i ljus- och mörkgroning minskades på samma gång temperaturen 

 — till en viss gräns naturligtvis: 20° C. — 24° C. — höjdes. Pauchon åter 

 anser, som vi redan varit i tillfälle att anföra, att ljuset gynnar groningen i 

 allmänhet, enär syreabsorptionen derigenom ökas och kolsyreförbrukningen för- 

 minskas. Det ena förklaringssättet bevisar emellertid lika litet som det andra 

 med afseende på den af oss påvisade Ijusgroningen och den med fortskridande 

 eftermognad förenade minskningen i ljuskänslighet. Oafsedt den ringa bevis- 

 kraft, som skulle ligga uti förstnämde förf:s experiment, har dennes sätt att 

 se saken mindre värde, då han ej någon gång skarpt skiljt mellan lifsväckelsen 

 i fröet och groddens fortsatta utvecklingsstadier. Hvad återigen angår den af 

 Pauchon anmärkta ökningen eller minskningen i förbrukning af syre och kol- 

 syra torde förtjena anföras, att densamma enl. förf:s egen utsago ej alltid tyd- 



') Mattirolo, Tegumento seminale dell. Papilionacee nel meccanismo del. respirazioiie, 

 1890 (Estratto dal giornal. Malpighia, Fasc. VII-VIII). 



'•') NowACKi, Unters, üb d. Reifen des Getreides, luaug.-Diss., 1870, 



