Studier öfver elaiosferer. J 



sedan länge känner nian att ricinoljan är löslig i all.ohdl, uch 1'feffer har 

 visat att Marchavfiaceernas oljekroppar, som otvitVelaktigt bestå af feta oljor, 

 äfven lösas i alkohol. Emellertid är lösligheten hos olika arter temligen olika, 

 och det är ej sällsynt att tinna elaiosferer som bibehållit sig ännu eft(^i' flera 

 veckors uppehåll i abs. alkohol. Med kokande alkojiol crhidlci' man <lock ofta 

 fullständig lösning. — Liksom etylalkohol verkar äfven metylalkohol. 



Af eter lösas elaiosfererna temligen raskt, men älven liäi' |)åskyndas lös- 

 ningen högst väsentligt genom uppvärmning. — T xylol, pctrolcumeter, 

 kloroform och kolsvafla lösas de äfviMi ganska lätt. 



Kloralhydrat, som löser eteriska oljor, är vanligen utan inverkan, men 

 framkallar stundom formförändringar (möjligen på samma grunder som Eau de 

 Javelle) utan att dock i något fall kunna lösa elaiosfererna. 



Isättika, som är ett godt l()sningsmedel för eteriska oljor, frandvaUar ofta 

 formförändringar^), så att pseudopodieliknandc utskott uppstå (Sditilmcns, 1'fiir- 

 niic(t), under det att deremot i andra fall ingen dylik inverkan sparas (()r/(/(/- 

 unni, Merithaj. Efter längre behan<lling med isättika aftaga elaiosfei'erna stundom 

 märkbart i storlek, men i intet fall har fullständig l(")sning kunnat konstateras. 

 — Konc. saltsyra är utan nämnvärd inverkan. 



Ungefär samma inverkan som isättika utöfvar kone. svafvelsyra. Vid 

 tillsats af denna syra färgas elaiosfererna ofta gula, griuia eller svagt blå, 

 hvilket stundom äfven inträttår vid behandling med isättika. Casselmann ^) har 

 på de olika färgnyanser, som uppstå vid olika feta oljors behandling med konc. 

 svafvelsyra, grundat en metod att kvalitativt åtskilja dessa; så t. ex. färgas 

 linolja mörkbrun — mörkgrön, Helianthus-olja hvitgul, mandelolja hvit med lijd- 

 aktig anstrykning o. s. v. Emellertid torde de färgningar som konc. svafvel- 

 syra framkallar hos elaiosfererna till största delen vara förorsakade af lipochro- 



att de lösas i alkohol, men ej i isättika, då det deremot visat sig att i alkohol lösliga feta 

 oljor äfven lösas af isättika. Från denna synpunkt l)orde ej heller elaiosfererna kunna 

 sägas bestå af feta oljor, men det torde vara obestridligt att våra kunskaper på detta 

 område tills vidare äro alldeles för fragmentariska för att tillåta dylika generalisationer. 



') Dessa formförändringar bero tydligen dels på lokala ändringar i yttrycket, hvar- 

 igenom amöbartade rörelser uppstå, dels på bildningen af fällningsmembraner ("Niederschlags- 

 membrane"), som motverka återgåendet till den sferiska formen -- Enligt Quincke sjunker 

 yttrycket på gränsen mellan olivolja och vatten 84 "«', så snart fettsyrade salter finnas 

 upplösta i vattnet. Jfr Lehmann, Molekular-Physik, Bd I, pag. 521. 



^) Citerad efter Dkagendokff, Die qualitative und quantitative Analyse von PHanzeu 

 und Pflauzentheilen. 



Luuds Univ. Årsskrift. Tom. XXIX. 2 



