studier öfver elaiosferer. 1 1 



rakteriseras deraf att de af salpetersyrlighet öfverföras till en fast isomer eller 

 alloisomer modifikation, elaidinsyra, hvilket icke är fallet med de torkande. 

 Denna reaktion — det s. k. elaidinprofvet') — utfördes sålunda att i en smal 

 g-lascylinder utvecklades salpetersyrlighet (med kvicksilfver och salpetersyra af 

 1,3 spec. vigt), hvarpä ett blad, iippträdt på en i cylinderns kork fastgjord 

 glasstaf, nedsänktes till ungefär midten af cylindern. I denna atmosfer af sal- 

 petersyrlighet blcf bladet på få minuter alldeles brunt, och den mikroskopiska 

 undersökningen, som vanligen först företogs efter en halftimmes förlopp, utvisade 

 otvetydigt att elaiosfererna antiigit fast form. Detta observerades hos arter af 

 Mentha^ T/i-sihif/o, Adul/cd^ Ociiofl/cra m. fl., då deremot i blad iil' Dlrfaimnts, 

 som i två timmar underkastats samma behandling, den eteriska oljan var fly- 

 tande som förut. 



Vätesuperoxid, som enligt Colini ') sönderdelar torkande, men ej på- 

 verkar icke torkande oljor, är utan inverkan, hvilket äfven häntyder på när- 

 varon af oljsyra och närbeslägtade ämnen. 



Dessa förhållanden tala onekligen för den uppfattning att fettsyror af olj- 

 syrans grupp (omättade fettsyror af formeln (,'"H'-" -0^) spela en vigtig rol 

 i elaiosferernas sammansättning. Det torde dock knappast behöfva fram- 

 hållas att oljsyrans^) närvaro genom dessa försök svårligen kan anses till full 

 evidens bevisad, då ju de högre fettsyrornas kemi ännu är temligen outredd. 

 Elaiosferernas olikartade förhållande gentemot alkohol och isättika visar för 

 öfrigt att här ej föreligger någon enhetlig substans, utan att man snarast har 

 för sig en grupp närbeslägtade ämnen. En fullt exakt föreställning om dessa 

 föreningars natur kan naturligtvis endast ernås genom raakrokemiska undersök- 

 ningar, som dock torde erbjuda åtskilliga svårigheter. 



Med afseende på allmänna kemiska egenskaper visa elaiosfererna åtskilliga 

 analogier med oljedropparne i kloroplasterna, men skilja sig bl. a. genom för- 

 hållandet till alkohol och kloralhydrat. Äfven med Marchaviiaceernas olje- 



hållas skilda från elaiosferernas, ehuru de till sina fysikaliska egenskaper äro dessa förvillande 

 lika; huruvida de verkligen, såsom Radlkoper söker göra troligt, utgöras af kautschuk, torde 

 vara tvifvelaktigt, då deras (i friska blad) konstant sferiska form antyder ett flytande 

 aggregat-tillstånd 



') Jfr Dragendorflf, Die qual. u. quant. Analys, p. 71. 



^) Ej blott oljsyra och dess glycerinderivat, triolein, utan äfven andra syror af samma 

 serie såsom Erucasyra, Hypogaea-syra, Ricinoleinsyra, öfverföras af salpetersyrlighet till 

 isomera, fasta föreningar. 



