Studier öfvev plaiosferfr. " 25 



posiffp Siikims de 8åluiida hos Cacalia, bland Asclepiudacca' uppträda de helt 

 sparsamt i Sfapflias assimilationsväihad, bland Crassuhtcprnia saknas de hos 

 tl(M'a S('iuj>r'rrlrinn-{\rte\\ och hos åtskilliga tjockbladiga Sa:rif/ai/(r-avtev är dei'ns 

 förekiinist tendigcn s|)()radisk. Bland Myiiijlora' saknas de eller uppträda, helt 

 sparsamt lios Trapa och M/ir/(>ji/ii///r(i\ oeh det anfördes nyss hurusom .}ffi/i/- 

 in/fJics oeh I/iiini((i)fhf))uiiii utmärka sig genom saknad af elaiosferer. 



Det oaktadt torde det dock kunna påstås, att i stort sedt elaiosferernas 

 när- eller frånvaro eger en viss systematisk betydelse, då dessa bildningar visat 

 sig kai'akterisera sä vidtomfattande grupper som t. ex. Saxifragacea^ o(di Ro- 

 siflorpe och så stora familjer som Coiupositce eller Lahhiffc. Äfven då det gäller 

 begränsningen af smärre, närbeslägtade formkretsar, torde elaiosfererna kunna lii- 

 draga ntt gifva utslag, såsom det framgår t. e\. af deras konstmita frn'ckonist 

 hos Sditriin'rr och deras lika konstanta frånvaro hos ( '/i/oidi/i/iitfra: 



Elaiosferernas utvecklingshistoria. 



Kons(at(M'andet af elaiosferernas första uppträdande i kotyh^loncrua er- 

 bjuder liai'dt när oöfverstigliga svårigheter, då ju det ojemfin'ligt stöi'sta antalet 

 frön förii olja som reservnäring, och de växter, hvilkas frön föra stärlcelse, i 

 allmänhet sakna, elaiosfei'cr (Qucrcua^ Lc(/iiiini)osrn>(i)- Kj heller torde någon 

 bestämd skilnad i mikrokemiskt hänseende mellan plastiska olje(h'op|iiii' och 

 elaiosferei" kunna uppdragas. Det torde derföre vara ovisst om de (mycket 

 små) oljedroppar som konstaterats i hjertbladen hos uthungrade exemjdar af åt- 

 skilliga Si/DavfJicfCfr (Diniorphofecd ]ihiri(iHs. HcJIdiifliiis (iinni/is) vei-kligen 

 varit elaiosferer eller ännu oförbrukade rester af den plastiska oljnii. 



Lättare är det då att följa elaiosferernas utveckling i örtl)]aden. Födjande 

 specialfall må tjena som exempel: 



Sambucus nigra. Redan i mycket nngn lilad med isodiameti'isk;i celler 

 och knappast skötnjbai' klorofvlla]ip;irat obsei'vcrar mnn i Inarje i'cll — så väl 



lieter, iifvon om E. !Mer's uppjj'ii't. aiiuåoiiilo glukospvs koiistnnta IVauvaro hos snl)inei'sa växter 

 skulle visa sig vara forlinstiid. 



Lunds Univ. Ävsski-ltl. Tnm. XXIX. 4 



