ställda, uiiik'i'sökniugixr ]i;"ivitsat dcssiii (.'(.'ller.s lietydclsc i oeli lör eiiihrvds nutrition. 

 Enligt dessa undersökningar tinnes det ofta i den utanför enibryosäckeu och niidt 

 under antipoderna varande delen af äggkärnan en grupp af mera långsträckta celler, 

 som företrädesvis äro egnade till att leda plastiska ämnen och som äro till den 

 grad rika på stärkelse, att de bilda en formlig »Stärkestrasse». Stärkelse förefinnes 

 afvcn i integumentet, hvilket på insidan beklädes af en suberinlamell, som upphör 

 i chalaza-regionen, så att stärkelse eller andra kolhydrat med lätthet kunna genom 

 chalaza öfverföras från integumentet till enibryosäcken och vidare in i antipoderna, 

 under det transporten till embryosäcken från andra delar af integumentet förhindras 

 genom suborinlamellen. Ej sällan, såsona hos Aconitum, bildar äggkärnans väf- 

 nad undei' antipoderna ett iiostament, som göi' en djup instjel})ning i embryo- 

 säcken, hvarigeni.)in antipoderna äfven sedan embryosäcken erhållit sin definitiva 

 storlek komma att befinna sig jiå ungefärligen samma afstånd från äggcellen som 

 i l)örjan och således med lätthet kunna tillföra näring åt denna. De här anförda 

 resultat af Westermaiers undersökningai' afse vissa Ranuneulaceer, men anord- 

 ningar i liknande syfte hafva af samme författare påvisats äfven hos åtskilliga andra 

 växter, t. ex. de gräs, hvilkas frö hafva lateral vidfästning, såsom Hordeum sa- 

 tivum, Secale cereale, P>riza maxima, Lolium italicum. Då frön äro 

 fästa l)asalt, såsom hos Zea och Coix, förete återigen de vanligen till ett högre 

 antal än tre förefintliga antipoderna ingenting, som tyder på, att de förmedla ti'ans- 

 porten af plastiskt material till det i utveckling stadda eiribryo, utan de utgöra ett 

 cellväfnadsiiarti, som u])pfattas såsom ett före befruktiungen danadt endosperm, 

 hvilket utgör den i äggkärnan framskjutna s[)etsen af det sedermera u]i](konmiande 

 egentliga endospermet. 



Hos Crocus äro de stora, nästan päronformade antipoderna nied sina till- 

 spetsade ändar jemte den omgifvaude delen af embryosäcken nedsänkta i en trattlik 

 fördjupning i chalazas nucellarväfnad, och i denna finnes omedelbart under anti- 

 ])oderna ett sti'ak af långsträckta celler, innehållande små stärkelsekorn och sålund;i. 

 röjande sig såsom den väg, på hvilkeu näring från nucellen öfverföres till anti- 

 poderna för att sedermera konnna eml»ryo till godo. Då nu äfven hos denna växt 

 en suberinlamell förefinnes mellan nucellen och det inre integumentet, liksom mellan 

 detta och det yttre, så är tydligt, att plastiska änmen från integumenten endast 

 genom nucellväfnaden i cbalazaregionen kunna tillföras embryosäcken. Hos Clivia 

 nobilis har Vesque ') funnit en liknande anordning och hos Zostera Hofmeister"). 



De anförda exemplen torde vara tillräckliga till att konstatera antipodernas 

 näringsfysiologiska uppgift ej blott såsom organ för upptagandet af näring från 

 nucellen och integumenten utan äfven såsom magasin för dylika ämnen. Huruvida 

 de up]itagna änmena, tillika undergå någon kemisk omsättning, lär väl nä])]>eligen 

 kunna med säkerhet afgöras. Det är emellertid onekligen ett anmärkningsvärdt 

 förhållande, att de assimilationsiirodukter, som på olika vägar och på hvarjehanda 



') Ann. rl. Se. nat. i; Sér. t. 8, pag. 304. 

 ") But. Zrit., 1S52. 



