iilika sitit lilll'önis cmliryosacken l'ör ;itt nil'vji fiiiliryii uüriuij,-, sälhiii u|i|it;ig;is af 

 einhrvo direkt ur embrvDsäcken, utan först afsättas i enstaka celler eller i eellväf- 

 nader, som bildats i denna. Måhända kan jm detta sätt en större ([vautitet närings- 

 ämnen i ett mera koncentreradt tillstånd förvaras i embrvosäcken ; måhända också 

 tillförseln af bildningsmaterial till embryo derigenon: underlättas. 



Den .sjelfva embryo fi'aml)ringande äggcellen kan på samma gång gifva ui)p- 

 liof åt ett organ, embryobäraren, som under vissa förhållanden får till hufvudsaklig 

 u])i»gift att u]ipsamla och tillhandahålla det i utveckling stadda unga växtanlaget 

 närande ämnen, och detta mei'endels innan eudosperm hunnit liildas och således 

 under en period, då äinm icke någon större tillförse] af bildningsmatei-ial till em- 

 brvosäcken kommit till stånd. Det är temligen sällsynt, att äggcellen i sin helhet 

 tagits i anspråk i och för emhryobildningen, i hvilket fall embryobärai-e saknas, 

 såsom hos Thesium och Osyris (Guignaed '), C o ry dal is Sect. Bulbocapnos, 

 Mimosese, Onobrychis och Desmodium podocarpum (Guignaed-), Li- 

 stera ovata, Epipactis latifolia och palustris, Cyp ripediu m spectaljile 

 (Teeub '), Tinnantia och Heterachtia (Solms Laubach ■*), Pistia (Hegel- 

 MAiEE ^). Bland alla de i frön befintliga organ är embryobäraren det till formen 

 mest vexlande, och detta äfven hos i systematiskt hänseende mycket nära besläg- 

 tade växter, hvarigenom det blir i stånd till att på flera olika sätt bidraga till den 

 unga plantans nutrition. I detta sammanhang fästes emellertid uteslutande afseende 

 på ifrågavarande organs uppgift att i någon mån företräda den vanligen först senare 

 uppkonnnande fröhvitan genom att tillhandahålla embryo de plastiska ämnen det för 

 sin' första tillväxt har behof af, i hvilket fall embryobäraren är mycket massiv och 

 qvarblifver i embryosäcken, ur hvilken näringsämnena uppsamlas. 



På ett synnerligen egendomligt sätt gestaltar sig embryobäraren hos Gycas 

 circinalis (Teeub ^) och troligen äfven öfriga CVcadeer. I archegoniets central- 

 cell ujipkommer efter befruktningen ett proembryo af en alldeles enastående be- 

 skaffenhet. Det utfyller hela centralcellen och omgifves snart af en särskild mem- 

 l)ran. Ifrågavarande bildning har en aflång form och består nederst af en mera 

 komi)akt cellmassa, som fortsattes i ett uppåt allt tunnare cell-lager, hvilket om- 

 sluter en sackförmig hålighet. Denna senare liknar en embryosäck, liksom det 

 denna hålighet begränsande cell-lagret har stor likhet med ett endos[)erm. Gellerna 

 i proembryos nedersta spets utbildas till embryo och hela dess öfriga del utgör en 

 embryobärare, som differentierats i nyss beskrifna, öfre, säckformiga [)arti. samt en 

 undre, smalare del, som nedtill gränsar till enil)ryo och utgör den egentliga eni- 

 bryobärareu. Denna senare förhåller sig på alldeles sanuna sätt som embryobäraren 



') Ann. d. Se. nat. 7 Sér., t. 2. 



") Ann. d. Se. nat. H Sér., t. 12. 



') Verh. d. Kon. Akad. v. VVet., T. XIX. 



M Bot. Zeit., 1878. 



'1 Bot. Zeit., 1874. 



"^ Ann. d. .Jard, bot. d. Buitenz. T. III. 



