(! 



af Couirerenia, i det den småniugoni förlänges ocli slutligen skjuter en:bryo ned 

 i endosperniet. Eliuru Treub ej fäst någon uppmärksamhet vid innehållet i eni- 

 bryobärarens säckformiga del eller de förändringar det samma möjligen kan undergå 

 vid det unga växtanlagets utbildning, ligger dock den förmodan nära till hands, att 

 den endosi>ermatiska väfnaden i denna del förser ej blott sjelfva embryo med bild- 

 ningsmaterial, utan äfven närer den smalare delen af embryobäraren, när denna 

 förlänges och skjuter det unga embryo genom centralcellens vägg ned i det egent- 

 liga endosperniet. 



Pa]iilionaceerna hafva en mycket stor och med plastiska ämnen fylld embryo- 

 bärare. Merendels utgöres den af en eller flcre rader ofta mycket stora och till 

 antalet i hvarje rad mycket vexlande celler, såsom hos Viciere (Guignaed ') eller 

 är det en mycket voluminös cellkropp, som än är skarpt skild från sjelfva embryo 

 och i detta fall består af rundade, uppblåsta och ett drutTormigt aggregat bildande 

 cellei-, t. ex. hos Sutlierlandia (Hofmeistee ^), Anthyllis och Cytisus (Guig- 

 naed ^), än utan skarp gräns öfvergår i detta. )Särdeles egendomligt förhåller sig 

 detta organ hos de monochlamyda Lupinus-arterna. Det utgöres af tvänne rader 

 celler, hvilkas antal vexlar hos de olika arterna, men dessa celler äro ej genom 

 någon fastare membran förenade med hvarandra, utan lossna åtskils och omgifvas 

 slutligen af erabryosäckens väggplasma. I alla dessa fall är embryobärarens bety- 

 delse med hänsyn till det unga växtanlagets nutrition påtaglig. Belysande i detta 

 hänseende är onekligen äfven det förhållande, att hos Mimosere, hvilka sakua ifråga- 

 va rande organ , äf vensom hos de C oe s a 1 p i n i e fe och P a ]i i 1 i o n a c e fe , som hafva 

 kort embryobärare eller helt och hållet sakna sådau, inträder endospermbildningen 

 mycket tidigare och ijegynner närmast omkring embryo, hvilkct således mycket 

 snart konnner att omgifvas af och erhålla näring från endospermet. Viciese, hvilkas 

 embryobärare är starkt utvecklad, framltringa deremot ej någon sluten endosper- 

 mati.sk väfnad. Hos de Pa])ilionaeeer, hvilkas embryosäck fylles med endosperm, 

 uppkommer denna väfnad mycket sent och samtidigt med anläggningen af den 

 .samma börjar embryobäraren resorberas. Hos t. ex. Lotese har, enligt (tuignaed, 

 erabryobäraren redan försvunnit, då endospermet börjat bildas. Då nu på samma 

 gång embryobärareiis celler äro fyllda med qväfvehaltiga ännien och kolhydrat, i 

 synnerhet glykose, så är det tydligt, att detta organ tillhandahåller embryo den nä- 

 ring det behöfver, innan endospermet är bildadt och hunnit ersätta embryobäraren. 

 Denna funktion utesluter ej tuidra, såsom att qvarhålla embryo i ett bestämdt läge, 

 hvilket i synnerhet torde vara behöfligt, så länge det ej omgifves af endosperm, 

 eller att skjuta det .samma ned i den mera vidgade och på plastiskt material rikare 

 delen af embrycsäcken. en funktion, till hvilken vi senare skola återkomma. 



Embryobärarens uppgift att utgöra ett förrådsrvmi för det unga växtanlaget 

 är likaledes synnerligen iögonfallande hos Car yo phy 11 e:e och närstående familjer. 



') Ann. cl. Se. nat. (i Sér. t. 12. 

 ') Die Entst. d. Enibr. d. Plian. 

 ") A. st. 



