c 



14 



I ganska många fall är cnihryo.s beliot' af näring ej tillfredsstäldt geuoni an- 

 litandet af de hittills lieskrifna näringskällorna, ntan andra utvägar måste för detta 

 ändamål tagas i anspråk. Vanligen är det, såsom redan anförts, integniueuten, som 

 måste täcka bristen. Näi' dessa äro tvänne, resorberas ej sällan fullständigt eller 

 delvis det inre (Orchideie, Lupinus. Eschscholtzia, Tropteolum, Cruci- 

 ferffi m. ii). När endast ett integument förefinnes, i hvilket fall det är ganska 

 tjockt, upplösas dettas innersta lager (Sy nantherese, Diyisacea', Valerianere, 

 Caprif oliacea', Adoxe;e, Hedera, Campanulacefe, Scrophularine; 

 m. fl.), ja, hos Labiatae (Guignabd ') och Umbelliferse (Kayser ^) qvarblifver 

 endast dess yttre epidermis. Hos Helianthus har Hofmeister iakttagit, att på 

 enstaka ställen af integumentets insida uppstå genom celldelning små protul.ieranser, 

 som slutligen förstöras. Dessa bildningar kunna betraktas såsom en antydan till 

 den s. k. rumination, som förefinnes i endospermet af vissa slägten eller familjer 

 (såsom Hedera, vissa Myrsinete och Ebenacete, Anonacefe, Myristicacete, 

 några Polygoneie och Palm te). Merendels är det lokahserade utskott på integu- 

 mentets insida, som frambringa vecken i fröhvitan, eller kan det, såsom hos Hed era 

 (Hegblmaier ^), vara endospermet sjelf, som bildar utskotten, b vilka göra intryck 

 i integumentet och föranleda veckningen. Men i båda fallen förefaller det mycket 

 sannolikt, att deima egendomliga organisation befordrar transporten af näringsämnen 

 från integumentet in i endospermet, som hos dessa växter uppnår en enorm stor- 

 lek, så att en komnumikation mellan denna väfnads innersta delar och integu- 

 mentet svårligen skulle kunna ega rum utan särskilda för sådant ändamål af sedda 

 anordningar. Af demia anledning befinna sig såväl hos vissa Palmer, t. ex. Pi- 

 nanga, Areca, Caryota, Nen ga, som hos Myristica, integumentets i form 

 af tappar, skifvor eller lister i endospermet inträngande utskott midtför kärlknip- 

 pena i integumentet eller hafva dessa tillochmed öfvergått i sjelfva utskotten 

 (Voigt •*). Kärlknippena äro vanligen mycket talrika och anastomosera. Det tyckes 

 dessutom vara en allmän regel, att endospermet, när det är veckadt, sent och först 

 sedan utskotten erliållit sin definitiva storlek egentligen börjar bildas, hvilken om- 

 ständighet ytterligare bekräftar upjifattningen af denna organisation såsom en närings- 

 fysiologisk anordning. Förhållandena .såväl hos Myristicete som AnonacciV 

 ådagalägga ytterligare riktigheten af detta åskådningssätt, emedan i deras frö u))}»- 

 konnner en meristemzon i)å gränsen mellan integumentet och nucellen, hvilken zon 

 frambringai' nya cellager, som delvis resorberas af embryosäcken. 



Mera .sällan hemtar embrycsäcken och således äfven enilnyo näring ur 

 fruktväggen, hvars innersta cell-lager i så fall resorberas. Detta kan tydligen en- 

 dast ega rum i frön, som sakna integument och tätt sluta sig till fruktväggen, 

 såsom hos Sautalacese, bland hvilka detta egendondiga förhållande iakttagits af 



') Jouin. d. I)0t., IHKi. 



■) Pringsh. Ja)n-b., B. XXV. 



') Bot. Zeit., 18S(;. 



'-) A. st. 



