19 



ligen ur nucelleii, och i dess fria del bildas såväl embryo som det temligeii sent 

 uppkommande endosi>ermet, så att dessa delar och således hela fröet bildas utanför 

 äggkärnan. En förlängning af erabryosäckeu ut ur nucellen, men i motsatt rigt- 

 ning, nämligen ut i stiftkanaleu, hos vissa Loranthaceer har redan blifvit omtalad. 

 Labiatfe hafva likaledes embryosäcken förlängd i en kotyloid, men denna bildas 

 af dess mikrojiyleregion (Guignaed '). Embryosäckens mot mikropyle rigtade del 

 är i början betydligt vidare än dess chalazaregion, som bildar en smalare, något 

 krökt, rörformig process. Men det är i denna smalare del som fröhvitan anlägges 

 och uteslutande bildas. Derför nedskjutes snart det unga växtanlaget af den starkt 

 förlängda embryobäraren i embryosäckens nedre och sujåningom n:er och mer vid- 

 gade del, hvarefter mikropyleregionen qvarstår såsom en stor jjlåsa, hvilken inne- 

 håller några, snart resorberade cellkärnor och genom ett smalt parti, i h vilket em- 

 bryobäraren betinner sig, står i förbindelse med den undre delen. Fröhvitan, som 

 fullständigt eller delvis resorberas af embryo före frömognaden, erhåller, enär nu- 

 cellen mycket tidigt försvinner, plastiskt material från det mycket tjocka integu- 

 mentet, som äfven så fullständigt resorberas, att slutligen endast epidermis återstår. 

 Då emellertid den endosperm och embryo innehållande delen af embryosäcken till 

 en början endast upptager en liten del af fröet ocii således står i omedelbar kon- 

 takt lued endast en ringa del af integumentet, blir det den till kotyloid förvandlade 

 mikropyleregionens uppgift att upplösa det öfriga integumentet och föra dess pla- 

 stiska material till tröhvitan. Också uppgifver Guignabd, att det kotyloiden om- 

 gifvande integumentet upplöses, innan ännu fröhvitan eller embryo hunnit fylla 

 den del af fröet, i hvilken kotyloiden befinner sig. 



Merendels framträda emellertid de delar af embryosäcken, som fungera såsom 

 näringsuppsugande organ, i form af bliudtarmlika utskott, hvilka uppkomma såsom 

 en följd af lokal resorption af integumentet. Dessa förekomma företrädesvis hos 

 sådana växter, som hafva föga utvecklad nucell samt genom embryosäckens delning 

 frambragt endosi:)erm. De saknas emellertid ej helt och hållet hos de växter, hvilkas 

 endosperm anlägges utan någon delning af embryosäcken. Så uppgifver Hof- 

 MEiSTEE ^), att dylika utskott stundom hnnas på embryosäcken af Crocus vernus 

 och att de tränga djupt in i äggkäruan, när denna skall resorberas. Samme för- 

 fattare ^) anför vidare, att embryosäcken af Lupinus hirsutus, sedan befrukt- 

 ningen försiggått och det af transitoriska celler bestående endospermet börjat bildas, 

 likaledes från sin öfre del frambringar mycket talrika, längre eller kortare utskott, 

 som intränga i det mycket tjocka integumentet och förstöra detsamma. Jönsson *) 

 uppgifver. att dylika utskott bildas från såväl öfre som nedre delen af embryo- 

 säcken af Plunibago. Åfven embryosäcken hos A uran ti ace fe bildar, enligt 



') Journ. d. bot., 1«)3. 



') Die Entst. d. Embr. d. Phiin. 



') Pringsh. Jahrb., B. 1. 



*) Lunds Univ. Årsskr., T. XVI. 



