Kna].}past liar ett år förtiutit, sudau Universitetets aula öppnade sina portar 

 för en högtidlig och stämniugsfull lagerfest, egnad minnet af den 29 Maj 1868, den 

 dag på hvilken det täcktes H. K. H. Hertigen af Östergötland, vår nuvarande 

 Allernådigste Konung, att i den åldriga S:t Laurentii-kyrkans högkor enrottaga 

 lagerkransen såsom Hedersdoktor i den filosofiska fakulteten. Den 27 Maj 1893 hade 

 fakulteten den nåden oeh glädjen att i Universitetets aula få till Hans Majestät 

 öfverlemna en ny lagerkrans till ininne af den högtidliga promotionen för tjugofem 

 år sedan. Dessa högtider hafva säkerligen lios alla deltagare qvarlemnat minnen, 

 som ej förblekna. 



Aret förut eller 1892 anställdes den öHiga treårsprumotionen. Då filosofiska 

 fakulteten, oaktadt således promotion egt rum under båda de närmast föregående 

 åren, begärt och erliållit Universitetskanslerns tillstånd att äfven innevarande år få hög- 

 tidligen öfverlemna insignierna till doktorsvärdigheten åt det i följd af nyss anförda 

 omständigheter ringa antalet unge män, som afiagt föreskrifna lärdomsprof, så leddes 

 hon i främsta rummet af önskan att kunna med en frisk lager bekransa de högt 

 aktade Herrar och Män, som för jemt femtio år tillbaka beträdde parnassen. Deri- 

 genom att den ötliga treårs]iron:otionen för en gång Hyttas ett år tillbaka, kommer 

 dessutom rätta tiden för jubelpromotionen att under en följd af år sammanfalla med 

 den för treårspromotionen. 



l^j mindre än sjuttioen voro de unge män, dem filosofiska fakulteten vid 

 promotionen d. 22 Juni 1844 tilldelade sin högsta lärdomsgrad. Såsom promotor 

 fungerade professoren i österländska språk, d:r B. M. Bolraeer; första hedersrunmiet 

 innehades af J. A. Ahlander, Sm., det andra af S. K. Petersson, Bl. danska 

 många bland de unge män, som då erhöllo lagerkransen, hafva sedermera genom 

 den insats de gjort i det politiska lifvet eller genom sin verksamhet i samhällets, 

 kyrkans eller vetenskapens tjenst gagnat fäderneslandet och hedrat universitetet. 

 En bland dem intog visserligen ej någon mera bemärkt plats i samhället, men har 

 såsom tonsättare förvärfvat sig ett berömdt namn. Fi/ratiofyra hafva redan skattat 

 åt förgängelsen. Af de tjugosju ännu lefvande hoppas fakulteten att rätt många 

 äkola vara oförhindrade att personligen emottaga sin jubelkrans. vSärskildt glädjer 



s 



hon sig öfver att vid detta tillfälle få öfverlemna en frisk lager åt en af sina mest 



'ö"- 



framstående forne ledamöter, en man till hvilken Universitetet känner sig stå i stora 



