No. 1] NORGES ENCALYPTACEÆ. 55 



XVII. Encalyptaceæ Br. eur. 



I Flora 1837 har Hampe opstillet en familie Encalypteæ, men 

 i 1849 finder man i Karl Miillers Synopsis slegten Encalypta 

 ført til Calymperaceæ, en avdeling av FoUioideæ; Mitten stillet den 

 1851 i sec{. Zygodontoideæ undev inbus Pottiaceæ; familien Æ'wca- 

 lyptaceæ blev grundet i Coroll. Br. eur. 1856. I 1859 opførte 

 Mitten denne slegt i familien TricJiostomaceæ, hvad der utvilsomt 

 var et heldig grep, da det netop er inden denne familie, den har 

 sine nærmeste slegtninge; særlig kan man peke på Desmatodon 

 som en slegt, fra hvilken den kan antas at være utgåt. Til den 

 samme opfatning har Lindberg sluttet sig og likeledes Brotherus, 

 der opfører Encalypteæ som en avdeling av PoUiaceæ. Som i 

 mange lignende spørsmål beror det på et skjøn, hvilken systematisk 

 rang man vil tildele denne gruppe; mig forekommer både hættens 

 og peristomets utvikling at gi grund til at behandle den som en 

 egen familie, hvis plads i systemet helst burde være i den umid- 

 delbare nærhet av PoUiaceæ. Dette kan imidlertid ikke ske, når 

 man lægger peristomst til grund for de akrokarpe mosers inddeling. 



I Norge er familien repræsenteret ved flere arter av slegten 

 Encalypta Schreb. 



Les caractéres spécifiques des Encalypta tirés des feuilles 

 sont, en general, de peu d'importance. La seule espéce qu'on 

 peut determiner au moyen des feuilles, c'est XE. alpina dont le 

 contour présente un aspect particulier; pour les autres, la forme 

 des feuilles ne différe que légérement, ce n'est que par la réflexion 

 de la marge qu'on peut separer les E. ciliata, procera et affinis 

 d'une part des E. extinctoria, rhahdocarpa, miitica et hrevicollis 

 de l'autre. Mais chez XE. contorta ce caractére est aussi souvent 



